№ 2/756/426/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.

при секретарі - Мушкетик І.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що він є власником квартири АДРЕСА_1

В зазначеній квартирі окрім власника зареєстрований його батько ОСОБА_2

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбу з його матір'ю ОСОБА_3 Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 17 січня 2013 року шлюб було розірвано. В липні 2014 року відповідач одружився, виїхав та став фактично проживати з іншою жінкою за адресою АДРЕСА_2 За цей період не приїздив жодного разу, однак залишився бути зареєстрованим за адресою квартири АДРЕСА_1 Реєстрація ОСОБА_2 у вказаній вище квартирі створює суттєві незручності в користуванні власністю ОСОБА_1 та тягне додаткові витрати за утримання житла. У зв'язку із цим, позивач просив визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи у його відсутність за участю представника, а також стверджує що повна заява підписана ним власноруч.

Представник позивача та третя особа позов підтримали і просили про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач в останнє судове засідання не з'явився, суд вважає можливим завершити розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки розцінює його дії як зловживання своїми процесуальними правами, більше того останній підтвердив, що він не проживає у вказаному помешканні оскільки мешкає в іншому місці з новою сім'єю.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи та відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Згідно Договору дарування від 12.04.2011 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1

За довідкою Форма №3 ОСББ «ГС10А-СТАРТ» від 17.10.2016 р. в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач - ОСОБА_1, його мати - ОСОБА_3, також відповідач - ОСОБА_2

За твердженням позивача, він як власник квартири позбавлений можливості вільно користуватися своєю власністю, оскільки реєстрація ОСОБА_2, який насправді не проживає у вказаній квартирі є тягарем та тягне додаткові витрати на утримання житла.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним."

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом.

Факт непроживання відповідача за адресою квартири АДРЕСА_1 засвідчується відповіддю на запит від 12.10.2016 року №16-111 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» про відсутність викликів за вище вказаною адресою лікаря до гр.. ОСОБА_2 у період з 10.10.2015р. по 10.10.2016 р.

Згідно відповіді 18.10.2016 року №282-аз/125/51/01-2016, виданої Оболонським УП НП України ГУ в м. Києві, ОСОБА_2. із заявами та повідомленнями щодо чинення перешкод у проживанні в квартирі АДРЕСА_1 у період часу з 2015 року до Оболонського УП НП України ГУ в м. Києві не звертався.

На підтвердженням факту не проживання відповідача за адресою місця реєстрації є також відповідь Голови правління ОСББ «ГС10А-СТАРТ» від 17.10.2016р. вих. №100171016 про відсутність звернень від ОСОБА_2 з 2015 р. про неможливість проживання в квартирі АДРЕСА_1

При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що він дійсно не проживає в квартирі АДРЕСА_1, так як проживає з новою сім'єю в іншому місці.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі матеріали та докази, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1

Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 89,141, 259, 263, 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя А.В. Шевчук