Справа № 161/6915/17
Провадження № 2/161/2217/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючої судді Олексюк А.В.

при секретарі Шумиводі О.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_2 10.11.2015 року, близько 20:50 год., керуючи транспортним засобом марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Соборності в м. Луцьку, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_2, чим порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власнику автомобіля марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 заподіяно майнову шкоду.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 29.12.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № VESKO26135 від 15.12.2015 року та умов договору страхування № 3777а5б від 19.08.2015 року, розмір страхового відшкодування склав 78001,62 грн., яке ПрАТ «СК «АХА Страхування» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «Провідна» (поліс № АЕ/4750749).

07.04.2016 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування вих. № СУ/16419/3.

На виконання вимог договору страхування 18.05.2016 року ПрАТ «СК «Провідна» було сплачено на користь позивача 50000,00 грн. ліміт страхового відшкодування.

У звязку з чим, відповідач зобовязаний сплатити в користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

Позивач просить суд стягнути в його користь з відповідача 28001,62 грн. страхового відшкодування та судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримав, з підстав в ньому зазначених. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 10.11.2015 року, близько 20:50 год., керуючи транспортним засобом марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Соборності в м. Луцьку, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_2, чим порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власнику автомобіля марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 заподіяно майнову шкоду.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 29.12.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 3).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до положень ч.ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Ст. 1166 п. 1 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

П. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № VESKO26135 від 15.12.2015 року та умов договору страхування № 3777а5б від 19.08.2015 року, розмір страхового відшкодування склав 78001,62 грн. (а.с. 10-33)

ПрАТ «СК «АХА Страхування» було сплачено власнику автомобіля марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу суму в розмірі 78001,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 212973 від 16.12.2015 року (а.с. 8).

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, до ПрАТ «СК «АХА Страхування» перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_2 компенсації матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_2.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується полісом № АЕ/4750749 (а.с. 42).

07.04.2016 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування вих. № СУ/16419/3 (а.с. 43).

За наслідками розгляду даної претензії, 18.05.2016 року ПрАТ «СК «Провідна» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 50000,00 грн. ліміт страхового відшкодування.

Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач зобовязаний сплатити в користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 26.06.2018 року у даній справі було призначено судову транспортно-трасологічну експертизу.

Однак, дана ухвала суду повернута без виконання, експертиза у справі не проведена, що підтверджується повідомленням експерта за № 251 від 03.08.2018 року.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позову, відповідач не надав жодних доказів на спростування визначеного розміру нанесених збитків власнику автомобіля марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок ДТП. Отже, аналізуючи наведене вище суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути заявлену позивачем до стягнення суму страхового відшкодування в розмірі 28001,62 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача суму в розмірі - 1600,00 грн. понесених витрат повязаних зі сплатою судового.

На підставі ст.ст. 993, 1166, 1187,1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 82, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, с у д, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (вул. Іллінська, 8, м. Київ, ідентифікаційний код 20474912, р/р 0306 в АТ «Укрсиббанк» м. Харків, МФО 351005) 28001 (двадцять вісім тисяч одну) гривню 62 копійки страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (вул. Іллінська, 8, м. Київ, ідентифікаційний код 20474912, р/р 0306 в АТ «Укрсиббанк» м. Харків, МФО 351005) 1600 (одну тисячу шістсот) гривень понесених витрат повязаних зі сплатою судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 08 листопада 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк