АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/900/17 Номер провадження 22-ц/786/163/18Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Ілющенка Миколи Юрійовича, Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області про визнання нікчемним заповіту,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати заповіт померлого ОСОБА_5 (її чоловіка), складений 03 червня 2016 року та посвідчений секретарем Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області Андрейко Т.Г., нікчемним з підстав порушення вимог закону щодо його форми й посвідчення, та невідповідності замісту заповіту волевиявленню заповідача.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Скасовано застосовані заходи забезпечення позову, що були встановлені відповідно до ухвали Козельщинського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2017 року.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до положень п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 р. справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги й скасування рішення суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідні частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В порядку, встановленому ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, із заявами про прийняття спадщини померлого ОСОБА_5 до Козельщинської державної нотаріальної контори звернулися дочка спадкодавця - ОСОБА_7, його онук - ОСОБА_8, дружина померлого - ОСОБА_2 та спадкоємець за заповітом ОСОБА_4

Згідно заповіту від 03 червня 2016 року ОСОБА_5 заповів ОСОБА_4 належну йому квартиру АДРЕСА_1, та дві земельні ділянки площею 6,35 га та 7,16 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Жоржівської сільської ради Шишацького району Полтавської області.

Текст заповіту від імені ОСОБА_5 підписано ОСОБА_9 й посвідчено у присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 секретарем Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Андрейко Т.Г. у с. Лутовинівка Козельщинського району Полтавської області, зареєстровано в реєстрі за № 9.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спірний заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та посвідчення і є вираженням волі спадкодавця ОСОБА_5

Проте, таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і ухвалення нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За правилами ч. 2 ст. 1234, ст. 1247 ЦК України право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 207 ЦК України встановлено, що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті не має наслідком недійсності іншої його частини.

Таким чином, при оскарженні заповіту з підстав дефекту його форми факт хвороби або фізичної вади, що унеможливлює особисте підписання заповіту спадкодавцем, відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, є предметом доказування по справі і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, що обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін, досліджуються показання свідків, письмові та речові доказі, висновки експертів. Доказування, а отже, і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дійшовши висновку, що на час складання заповіту ОСОБА_5 перебував у похилому віці та мав хронічні захворювання, зокрема, і вади зору, суд першої інстанції не встановив яким чином це вплинуло на його спроможність підписати власноручно свій заповіт та за наявності обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд не виконав вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не вжив усіх заходів для всебічного і повного з'ясування обставин справи, не попередив сторони про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій для доведення таких обставин та обґрунтував свої висновки припущеннями.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України загальними підставами визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Залежно від характеру порушення вимог закону при вчиненні правочинів та правових наслідків вчинення таких правочинів недійсні правочини поділяються на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані правочини - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції не взяв до уваги, що заповіт, складений 03 червня 2016 року від імені ОСОБА_5, є оспорюваним правочином і в силу вимог ч. 3 ст. 215 ЦК України не може бути визнаний нікчемним, а відтак, обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав не відповідає вимогам закону.

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 з інших правових підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2017 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Ілющенка Миколи Юрійовича, Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області про визнання нікчемним заповіту - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: підпис С.Б. Бутенко

Судді: підпис О.О. Панченко

підпис О.В. Прядкіна

Повне судове рішення складено 06 лютого 2018 року.

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко