Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3151/17

номер провадження 2/695/259/18

01 лютого 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2016 року помер син позивача ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на майно, до якого, серед іншого входить 1/4 частина житлового будинку садибного типу з відповідною частиною надвірних будівель і споруд за адресою вул. Шевченка у с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.39 га та 0.69 га, що розташовані на території Дмитрівської сільської ради.

Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина, однак, оформити її так і не змогла, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. За таких обставин позивачу, нотаріусом листом від 04.12.2017 року №583/02-14 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, а тому позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивач та її представник за довіреністю не зявилися, однак останній звернувся до суду із відповідною телефонограмою, згідно якої розгляд справи просив проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Представник відповідача Дмитрівської сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду відповідного листа, згідно якого просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки провадження по вказаній справі було відкрито до набрання чинності нових процесуальних норм, всі докази, які були надані сторонами судом дослідженні, суд вважає за можливе продовжити розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження за діючими нормами ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до повідомлення Золотоніського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 09.11.2017 року №1344/15.6-04.7, проведеною перевіркою в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян згідно чинного законодавства зареєстрована смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про смерть №1 від 02.01.2017 року, складений виконкомом Дулівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. В актовому записі вказані дані щодо дати смерті ОСОБА_2 29.12.2016 року.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із вказаного вище листа Золотоніського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 09.11.2017 року №1344/15.6-04.7, актового запису про народження ОСОБА_2 не виявлено, при цьому із Державного реєстру актів цивільного стану громадян, вбачається, що 17.01.1967 року згідно чинного законодавства зареєстровано народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №5 від 17.01.1967 року, складений виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, матірю зазначена ОСОБА_3.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач є матірю померлого ОСОБА_2, та є спадкоємцем першої черги.

Із листа Тячівської державної нотаріальної контори від 04.12.2017 року №583/02-14 вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті свого сина, однак, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів останній було відмовлено у оформленні відповідних спадкових прав.

Відповідно до загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, окрім іншого, належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу.

Як вбачається із копії державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_2, на підставі рішення Дмитрівської сільської ради Золотоніського району від 20.02.2001 року №2, передається у приватну власність земельна ділянка площею 1.39 га та 0.69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №34.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належало 1/4 частина житлового будинку садибного типу з відповідною частиною надвірних будівель і споруд за адресою вул. Шевченка, б/н, с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, що стверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 17.02.1995 року та копією технічного паспорту, які знаходяться в матеріалах справи.

Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно із ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і факт належності вказаних земельних ділянок та частини житлового будинку, які розташовані на її території за ОСОБА_2.

Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається із копії спадкової справи, наданої Тячівською державною нотаріальною конторою листом №7/01-16 від 04.01.2018 року після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа за №238/2017 року, а підставою для її заведення була заява ОСОБА_1.

Прийняття спадщини позивачем по справі стверджується також витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №47603037 від 03.05.2017 року.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті свого сина, а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та ст. 10,

ст., ст. 76, 264, 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права на спадщину задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті 29.12.2016 року ОСОБА_2, право власності на майно, яке належало за життя ОСОБА_2, а саме: 1/4 частина житлового будинку садибного типу з відповідною частиною надвірних будівель і споруд за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Дмитрівка, вул. Шевченка, б/н та на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,39 га та 0,69 га, що розташовані на території Дмитрівської сільської ради.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Середа Л.В.