Справа № 484/4392/17
Провадження № 2/484/344/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2018р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Лянгорт З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Вороб'ївська, 8 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області за набувальною давністю, обґрунтовуючи тим, що 05.02.2002 року відповідач, згідно розписки, посвідченої в Лисогірській сільській раді Первомайського району Миколаївської області, отримала від ОСОБА_3, який являвся її чоловіком, кошти в сумі 200 (двісті) доларів США за продаж вищевказаного будинку. В 2002 році вона вселилася на постійне місце проживання до вказаного будинку, почала сплачувати податок за присадибну земельну ділянку на якій розташовано спірний будинок. Тобто, з 2002 р. по теперішній час вона, разом зі своїм чоловіком, постійно проживають в даному будинку, добросовісно і відкрито - володіють ним, постійно мешкають в ньому сімєю, проводять поточний та капітальний ремонт будинку та споруд, сплачують комунальні послуги, обробляють земельну ділянку на якій він розташований. Крім того, вона зареєструвала в ньому свого сина та виготовила технічний паспорт.Буд-яких претензій з приводу володіння та користування нею вказаним будинком ОСОБА_2 та будь-які інші особи до неї не предявляли та не предявляють.З 2002 року по теперішній час місце проживання та перебування відповідача не відомо, а тому, посилаючись на вищевикладене, та на положення ст. 344 ЦК України, просить суд визнати за нею право власності на зазначений будинок за набувальною давністю.

Позивач та її представник, ОСОБА_4 про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Відповідач про місце, час та день розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Отже, враховуючи вище викладене, те що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно довідки № 315/04-02-03 від 27.06.2017 року, наданої комунальним підприємством «Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Вороб'ївська, 8 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, видане Другою Первомайською державною нотаріальної конторою Миколаївської області від 21 вересня 1994 року, реєстраційний № 1-2826.(а.с.13)

Відповідно до розписки, яка міститься в матеріалах справи, від 05.02.2002 року посвідченої виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в присутності свідка ОСОБА_5, та зареєстрованої в Книзі для запису нотаріальних дій за № 29, ОСОБА_3 сплатив аванс в розмірі 200 (двісті) доларів США за придбаний будинок, який розташований за адресою: вул. Вороб'ївська, 8 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, у ОСОБА_2 Решту суми, в розмірі 1920 (одна тисяча девятсот двадцять)грн. зобовязався сплатити до 31 листопада.

Згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи, від 05.02.2002 року посвідченої виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в присутності свідка ОСОБА_6, та зареєстрованої в Книзі для запису нотаріальних дій за № 30, ОСОБА_2 погодилася прийняти від ОСОБА_3 аванс в розмірі 200 (двісті) доларів США та погодилася чекати решту суми, в розмірі 1920 (одна тисяча девятсот двадцять)грн., до 31 листопада 2002 року, за належний їй будинок, який розташований за адресою: вул. Вороб'ївська, 8 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, 25.09.1999р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, Лисогірською сільською радою Первомайського району Миколаївської областібуло зареєстровано шлюб, актовий запис № 14. Після реєстрації шлюбу остання змінила своє прізвище "Щеглинська" на прізвище чоловіка - "Філіп". Тобто, позивач є дружиною ОСОБА_3А.(а.с.10)

Згідно ч. 1 ст. 27 СК України, державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що на момент виникнення договірних відносин з ОСОБА_2 та передачі їй авансу, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, отже передача авансу в сумі 200 доларів США за придбання будинку, який розташований за адресою: вул. Вороб'ївська, 8 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, після сплати всієї суми була здійснена в інтересах сімї та створила певні обов'язки для позивача.

Згідно довідки № 956 від 24.03.2017 року, наданої виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає з 2000 року за адресою: вул. Вороб'ївська, 8 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області. В період з 2000р. по 2017р. включно користується даним житловим будинком, обробляє присадибну ділянку та сплачує податок за користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою.(а.с. 19)

Відповідно до довідки № 01/20-1129 від 09.03.2017р., наданої філією ПАТ «Миколаївобленерго» Первомайського району Західного округу, за вищевказаною адресою особовий рахунок 702075 відкрито на ОСОБА_1 з травня 2014 року. Надати інформацію стосовно прізвище платника до березня 2014 року немає можливості.(а.с.20)

З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2017 року, за заявою позивача, був виготовлений технічний паспорт на зазначений житловий будинок.(а.с.14-18)

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п.п. 9, 11, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що для встановлення, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2017 року № 189/2594/15-ц, яка згідно зі ст.. 417 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Тобто, якщо особа знала, що майно належить іншій конкретній особі і заволоділа ним, таке заволодіння не може бути добросовісним, оскільки володілець зобов'язаний був повернути безпідставно утримуване майно власнику.

Позивач в позовній заяві підтвердила, що вселилася до спірного будинку достовірно знаючи про те, що він належить на праві власності відповідачу. Зазначене також підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом.

Крім того, виходячи з аналізу вищевказаних норм можна зробити висновок, що ст. 344 ЦК підлягає застосування, якщо у володільця немає іншої правової підстави володіти майном, в тому числі і за договором, відсутні інші правовідносини між ним та зацікавленими особами. Наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю.

Вищевикладене зазначено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, спадкування), а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли.

Таким чином, правила ст. 344 ЦК не підлягають застосуванню у випадках заволодіння чужим майном на відплатній основі, за згодою належного власника та на підставі домовленості з ним про належне оформлення угоди про відчуження майна у майбутньому, що свідчить про договірний характер правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та її чоловік заволоділи житловим будинком, який розташований за адресою: вул. Вороб'ївська, 8 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області на підставі домовленості з власником, ОСОБА_2, про купівлю-продаж цього нерухомого майна, шляхом проведення авансового розрахунку за вказаний житловий будинок, що свідчить про те, що при заволодінні цим майном позивач усвідомлювала необхідність нотаріального посвідчення правочину, як підстави для переходу до неї або її чоловіка права власності.

Вказані обставини також підтвердила позивач в позовній заяві.

Заволодіння майном без порушень норм права при обізнаності особи про те, що вона не є власником майна, на що посилається позивач, є необхідною, але само по собі не достатньою підставою для набуття права власності за набувальною давністю.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Вороб'ївська, 8 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, за набувальною давністю - відмовити.

Повне судове рішення буде складено 08.02.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: