Справа № 738/17/18
№ провадження 2/738/105/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

суддi Сова Т.Г.,

секретаря судового засідання Бреус Н.В.,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в спрощеному порядку цивільну спpаву за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А H О В И В:

У січні 2018 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 відповідно до укладеного договору № б/н від 20.02.2008 отримав кредит у розмірі 3100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використанням, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, станом на 30.11.2017 заборгованість відповідача становить 31870,03 грн. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором б/н від 20.02.2008 та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 10.01.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю суду не надав. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослiдивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вiдповiдно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі заяви від 20.02.2008 на підставі умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» надало позичальнику кредит у розмірі 3100,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.7-20).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг щодо зміни кредитного ліміту, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язання за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі прострочення кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Уклавши з позивачем договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_2 порушив зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору, ОСОБА_2, допустив заборгованість за кредитом і сплатою процентів, яка станом на 30.11.2017 року складає 31870,03 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позову (а.с.4-6).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Рішенням Конституційного суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 (справа №1-12/2013) визначено, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Тому суд, керуючись ст. 551 ЦК України, враховуючи, що розмір нарахованої пені за порушення строків повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором до розміру суми заборгованості за кредитом, вказаної позивачем в позовній заяві, оскільки сума пені вказана представником позивача в позовній заяві, на думку суду, є несправедливою та сприяє отриманню кредитором невиправданих додаткових прибутків.

У задоволенні вимог заявленого позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафів, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1505 грн. 72 коп. - штраф (процентна складова), суд вважає за необхідне відмовити, виходячи із наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 2184,82 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 24929,49 грн, заборгованість за пенею та комісією в розмірі 2184,82 грн. (замість 3000,00 грн. нарахованих), що разом становить 29299,13 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 29299,13 грн. та 1600,00 грн. - у відшкодування судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, ч. 3 ст. 549, 551, 599, 610-611, ч. 2 ст. 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на р/р 3111, МФО 305299, , заборгованість за кредитним договором в розмірі 29299 (двадцять дев'ять тисяч двісті дев'яносто дев'ять) грн. 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова