Справа № 445/1245/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В.М.

з участю секретаря Захарчук Н.Я.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Золочівської міської ради Львівської області про визнання права власності та затвердження порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вимогою визнати за ОСОБА_3 право власності на 11/25 частин земельної ділянки, площею 600,00 кв.м., яка знаходиться за адресою: Львівська область, місто Золочів, вулиця Пушкіна № 29 та затвердити порядок користування земельною ділянкою, площею 600,00 кв.м., яка знаходиться за адресою: Львівська обл., м.Золочів, вул.Пушкіна, 29 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 являється власником 11/25 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: Львівська обл., Золочівський р., м.Золочів, вул. Пушкіна О., будинок 29. Власником 14/25 частин даного житлового будинку являється ОСОБА_4 Даний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 600,00 кв.м. З метою реалізації свого права на зазначену земельну ділянку позивач звертався до Золочівської міської ради Львівської області із відповідними заявами про надання дозволу на приватизацію частини земельної ділянки, у чому йому було відмовлено у звязку з відсутністю аналогічної заяви іншого співвласника житлового будинку. Відповідні дії Відповідачів порушують права та інтереси позивача на приватизацію належної йому частки (11/25) земельної ділянки.

Крім цього, між позивачем та Відповідачем-1 склався усталений порядок користування спірною земельною ділянкою, який підлягає затвердженню у судовому порядку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася.

Представник Золочівської міської ради ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечив, у відзиві на позовну заяву зазначив, що винятково місцевими радами приймається рішення про надання земельної ділянки громадянам у порядку приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ОСОБА_1 з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3Р від 17.11.2017 року ОСОБА_5 являється власником 11/25 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: Львівська обл., Золочівський р., м.Золочів, вул. Пушкіна О., будинок 29.

Земельна ділянка не приватизована.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником 14/25 частин даного житлового будинку являється ОСОБА_4, який вона придбала на підставі договору дарування від 02 липня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори

10.01.2018 року та 01.02.2018 року ОСОБА_3 звертався до Золочівської міської ради Львівської області із Заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка знаходиться за адресою: м.Золочів, вул.Пушкіна, 19.

Листами № 51 від 12.01.2018 року та №296 від 21.02.2018 року Золочівська міська рада Львівської області повідомила, що для одержання безоплатно у спільну сумісну власність земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, необхідно усім співвласникам житлового будинку звернутися до міської ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення відповідної документації із землеустрою.

Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Згідно ч. 4 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Відповідно до п. 19 постанови ПВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, у справах за позовом учасника спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою , на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що між сторонами склався фактичний порядок користування спірною земельною ділянкою, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 19, 78-81, 89, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1, місце реєстрації: 80741, Львівська обл., Золочівський район, село Кругів, вул. Головна, буд. 20) право власності на 11/25 частин земельної ділянки, площею 600,00 кв.м., яка знаходиться за адресою: Львівська область, місто Золочів, вулиця Пушкіна № 29.

Затвердити порядок користування земельною ділянкою, площею 600,00 кв.м., яка знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Золочів, вул. Пушкіна, 29 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_6