Провадження № 2/369/264/18
У Х В А Л А

іменем україни

06.03.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

за участю секретаря Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Як зазначено в позовній заяві, сума заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за Договором позики від 01.12.2016, складає 200 000 (двісті тисяч) доларів США, що на день подачі позову еквівалентно сумі 5 103 152 (пять мільйонів сто три тисячі сто пятдесят) грн. 40 коп., відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день подачі позову (29.08.2017).

Є підстави вважати, що майно, яке є у власності відповідача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі не вжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду.

Тому, заявник просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на обєкт нерухомого майна ОСОБА_2, а саме на магазин літ. «А», загальною площею 65,3 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області.

Заявник та представник заявника в судове засідання зявились. Клопотання про забезпечення позову підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання зявився. Питання щодо вирішення клопотання про забезпечення позову поклав на розсуд суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2-х днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову слід задовольнити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява представника позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_2, а саме: магазин літ. «А», загальною площею 65,3 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області.

Ухвала може бути предявлена до виконання протягом 1 року.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційного скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Д.Д.Усатов