Справа № 370/3216/15-ц Головуючий у І інстанції Косенко А. В.
Провадження № 22-ц/780/1359/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 3 19.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області, треті особи - ОСОБА_2, Реєстраційна служба Макарівського району Київської області, про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що до 1986 року вона разом з матір»ю ОСОБА_4 постійно проживали в АДРЕСА_1, кожна у своєму власному будинку. З 1978 року позивач почала проживати з ОСОБА_5 в її будинку без реєстрації шлюбу. Шлюб між позивачем та ОСОБА_5 було зареєстровано 03 грудня 1993 року.

Внаслідок аварії на ЧАЕС у квітні 1986 року село Куповате Чорнобильського району було віднесене до зони відчуження, в зв'язку з чим позивача, її мати ОСОБА_4, ОСОБА_5 було відселено у АДРЕСА_2 до поліпшення ситуації в Чорнобильському районі.

Вищевказаний будинок АДРЕСА_2 було надано позивачу, її матері ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в колективну власність, що підтверджується випискою з погосподарської книги Куповатської сільської ради Макарівського району Київської області №2 за 1991-1995 роки, в якій зроблено особовий запис №58, згідно якого в будинку суспільної групи господарства, розташованого в селі АДРЕСА_2, де першим записаний ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, були прописані та проживали: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. За даними сільської ради в будинку проживали три сім»ї до 1993 року (до одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_3). Підстава: архівні документи Гружчанської сільської ради, погосподарська книга Куповатської сільської ради за 1991-1995 роки.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 червня 1990 року №149 «Про передачу громадянам, які переселені з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, жилих будинків в особисту власність» жилі будинки садибного типу з надвірними будівлями державного або громадського житлового фонду, в які переселені в 1986-1990 роках чи переселятимуться громадяни з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, передаються їм безкоштовно в особисту власність.

Оскільки будинок АДРЕСА_2 є колгоспним двором, згідно ст.ст. 120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року він належить всім його членам на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і після його смерті позивач ОСОБА_3 дізналась, що житловий будинок АДРЕСА_2 належить померлому ОСОБА_5 згідно запису №0703-1 з погосподарської книги Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області №8 за 2011-2015 роки.

Разом з тим, жодного правовстановлюючого документу, який би підтверджував належність вищевказаного будинку померлому ОСОБА_5 на праві власності, не існує, і запис в погосподарській книзі вчинений помилково.

Оскільки позивач ОСОБА_3, її померлий чоловік ОСОБА_5 та померла мати ОСОБА_4, як члени колишнього колгоспного двору, мали право власності на майно колгоспного двору в зв'язку з тим, що на день введення в дію Закону України «Про власність» проживали однією сім»єю в даному колгоспному дворі, за кожним з них в судовому порядку підлягає визнанню право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2, про що і просила позивач в своєму позові. Крім того, ОСОБА_3 просила виправити запис в погосподарській книзі Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області №8 за 2011-2015 роки на запис Куповатської сільської ради Макарівського району Київської області №2 за 1991-1995 роки.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Виправлено записи в негосподарській книзі Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області №8 за 2011-2015 роки на запис Куповатської сільської ради Макарівського району Київської області №2 за 1991-1995 роки.

Визнано право власності за ОСОБА_3 на частку в колгоспному дворі - частину житлового будинку, що розташований АДРЕСА_2, до складу якого входить відповідно до технічного паспорту, виданого комунальним підприємством Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №002891): житловий будинок «А» загальною площею 66,4 м.кв., житлова - 49,8 м.кв., погріб «Е», сарай «В», вбиральня «Г», літня кухня «Е», сарай «Ж», ганок до «А», вхід до підвалів «Д», свердловина №6, інженерний колодязь №7, огорожа №8, ворота з хвірткою № 9, між членами суспільного господарства: яка складається 1/3 ОСОБА_5, 1/3 ОСОБА_4, 1/3 ОСОБА_3

Не погоджуючись з рішенням, третя особа ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову. В скарзі ОСОБА_2 посилалась на те, що позивачем суду не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що в неї в селі Куповатому Чорнобильського району, в якому вона проживала до відселення у 1986 році, був власний будинок, та доказів того, що будинок АДРЕСА_2 надавався їй, її матері ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як членам колгоспного двору. При цьому апелянт посилалась на долучену нею до скарги копію розпорядження представника Президента України від 29 квітня 1992 року за №7/11 про затвердження рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Прапор Комунізму» с. Грузьке від 05 лютого 1992 року, яким було вирішено передати житлові будинки в особисту власність тим громадянам, які мали власні будинки в зоні Чорнобильської АЕС, зокрема ОСОБА_5 передано будинок фактичною площею 55,6 кв.м. по вулиці Дружби, кількість чоловік 3 (а.с.51). Враховуючи недоведеність позивачем ОСОБА_3 обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, ОСОБА_2 просила апеляційний суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечив та просив залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник апелянта ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених в ній підстав.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає, що вбачається з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 перебувала з ОСОБА_5 у шлюбі, зареєстрованому 03 грудня 1993 року Гружчанською сільською радою Макарівського району Київської області, про що вчинено актовий запис за №10 (а.с.9).

Згідно даних паспорту позивача, з 28.02.1990 року вона зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача ОСОБА_5 помер (а.с.11).

Згідно виписки з погосподарської книги від 17 серпня 2015 року за №359 (а.с.12) в погосподарській книзі Куповатської сільської ради Макарівського району Київської області №2 за 1991-1995 роки зроблено особовий запис за №58, що в будинку суспільної групи господарства, розташованого в селі АДРЕСА_2, де першим записаний ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, були прописані та проживали: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. За даними сільської ради в будинку проживали три сім»ї до 1993 року (до одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_3). Підстава: архівні документи Гружчанської сільської ради, погосподарська книга Куповатської сільської ради за 1991-1995 роки.

Згідно виписки з погосподарської книги від 28 вересня 2015 року за № 590 (а.с.13) в погосподарській книзі Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області №8, за 2011-2015 роки, зроблено особовий запис за №0703-1, що власником житлового будинку, розташованого у селі АДРЕСА_2, записаний ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В даний час в будинку зареєстрована та проживає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне домоволодіння по АДРЕСА_2, надане позивачці ОСОБА_3, її матері ОСОБА_4 та чоловіку ОСОБА_5, було колгоспним двором, тому з урахуванням положень ст.ст. 120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року належить їм на праві спільної сумісної власності і, відповідно, кожен з них має право на 1/3 його частину.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст.77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд першої інстанції як на підставу задоволення позову, послався на виписку з погосподарської книги Куповатської сільської ради Макарівського району Київської області №2 за 1991-1995 роки, особовий запис за №58 (а.с.12), однак з даного документу не вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_2 є колгоспним двором, а позивач ОСОБА_3, її матір ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є членами колгоспного двору. Інші докази того, що домоволодіння АДРЕСА_2 є колгоспним двором, в справі відсутні. Більш того, з долученої до апеляційної скарги ОСОБА_2 копії розпорядження представника Президента України від 29 квітня 1992 року за №7/11 про затвердження рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Прапор Комунізму» с. Грузьке від 05 лютого 1992 року (а.с.51), яким було вирішено передати житлові будинки в особисту власність тим громадянам, які мали власні будинки в зоні Чорнобильської АЕС, вбачається, що будинок було передано в особисту власність ОСОБА_5, що повністю спростовує висновки суду, викладені у рішенні, про належність будинку до колгоспного двору та поділ цього будинку, як майна колгоспного двору.

Помилковим є і висновок суду про визнання права власності на частини спірного домоволодіння за померлими на час розгляду справи ОСОБА_5 та ОСОБА_4, оскільки згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи - здатність мати цивільні права та обов»язки, припиняється у момент її смерті.

Рішення суду в частині виправлення запису в погосподарській книзі Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області №8 за 2011-2015 роки на запис Куповатської сільської ради Макарівського району Київської області №2 за 1991-1995 роки, ухвалене з порушенням судом норм матеріального права, зокрема ст. 16 ЦК України, яка такого способу захисту порушених прав, як виправлення записів в погосподарських книгах сільських рад, не передбачає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що рішення судом ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та за неповного з»ясування обставин, які мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 згідно вимог п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Гружчанської сільської ради Макарівського району Київської області, треті особи - ОСОБА_2, Реєстраційна служба Макарівського району Київської області, про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: