Справа № 188/503/18
Провадження № 2/188/305/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Брагін А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає наступне. 23.09.2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2013 року. В період шлюбу у них народилась донька ОСОБА_4, 14.08.2001 року. Згідно з рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) до повноліття доньки.

Позивач стверджує, що утримання дитини потребує додаткових витрат, повязаних з лікуванням, оздоровленням та підготовкою дитини до навчального року. Дитина є інвалідом ІІІ групи. Зокрема, в дитини діагностовано нижній вялий монопарез ліворуч на тлі природженого недорозвинення лівої нижньої кінцівки, ЄС-образний сколіоз. Окрім основного лікування, дитині рекомендовано санаторно-курортне лікування 1 2 рази на рік. Позивач відправляла вже доньку на санаторно-курортне лікування до м. Одеса, у звязку з чим її витрати склали 17820 грн. Позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь половину вартості додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 8123 грн.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просив у позові відмовити, вважаючи, що позов не підтверджений належними доказами.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, подала до суду відповідь на відзив. Додатково дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Також зазначила, що її донька інтелектуально розвинена дитина і має великі досягнення у літературі, у звязку з чим вона постійно приймає участь в обласних та всеукраїнських дитячих конкурсах, займає призові місця. Поїздки для участі у конкурсах також потребують витрат, а відповідач відмовляється добровільно надавати додатково будь-яку матеріальну допомогу. Позивач просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні підтримав доводи викладені у відзиві та пояснив, що позивач не дає йому спілкуватися з дитиною, налаштовує дитину проти нього, а він не проти надавати додаткову допомогу дитині, але у разі обґрунтованості додаткових витрат та в межах його доходів, які є незначними.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідач, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 23.09.2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2013 року, копія якого у матеріалах справи (а.с.21-22). Від шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 026180, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.10). Донька проживає разом з матірю.

За рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) до повноліття доньки (а.с. 26-27), що також підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВЕ № 52823561 від 04.11.2016 року (а.с. 30) та довідкою про доходи ОСОБА_3 від 07.05.2018 року № 476, виданою відділом освіти Петропавлівської районної державної адміністрації (а.с. 51).

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу (далі СК) України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до положень частини першої ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, виходячи з правової позиції, висловленої у Рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України».

До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13.09.2017р., згідно з якою це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається статтею 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність та розмір таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розрахунок додаткових витрат на дитину, наданий позивачем, є значно більшим від ціни позову, однак заяву про збільшення позовних вимог позивач не подавала (а.с.59, 77-79).

Разом з тим, з врахуванням правових висновків Верховного Суду України, який в силу вимог ч. 2 ст. 214, 360-7 ЦПК України є обовязковим для судів, наданий позивачем розрахунок не може доводити наявність додаткових витрат на дитину.

Донька сторін ОСОБА_4, є інвалідом ІІІ групи і інвалідність їй встановлена безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК, серії 10 ААБ № 013731 від 28.08.2013 року.

ОСОБА_4 діагностовано нижній вялий монопарез ліворуч на тлі природженого недорозвинення лівої нижньої кінцівки (вкорочена кінцівка до 1 см, вкорочена ступня на 1,5 см), з вродженим порушенням рухальної функції лівої кінцівки та ходи, що підтверджується історіями хвороби, випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 11-16, 76).

Належних доказів проходження санаторно-куротного оздоровлення позивачем не надано. Суд критично ставиться до наданих позивачем документів без назви, без зазначення установи чи організації, яка його видала, штампу або печатки, без зазначення вартості санаторно-курортного лікування, місця розташування санаторно-лікувального закладу, які ніби-то свідчать про проходження санаторно-лікування дитиною ОСОБА_4 в період з 06.08.2016р. по 26.06.2016р. та з 11.07.2017р. по 31.07.2017р. та залізничних квитків на інші дати (а.с. 17, 37).

Надані позивачем копії товарних чеків свідчать лише про придбання позивачем одягу, взуття та медикаментів для дитини, витрати на які повинні покриватися аліментами, які сплачує відповідач і такі витрати по суті є виконанням обовязку батьків, передбаченого ч. 3 ст. 150 СК України, згідно з якою батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (а.с. 38-45).

Надані позивачкою подяки, сертифікати та дипломи, видані на імя ОСОБА_4, свідчать про її участь у різних конкурсах з права та літератури (а.с. 60-69), але позивачем не надано доказів про понесення позивачем у звязку з цим додаткових витрат на інтелектуальний розвиток дитини і про це не зазначено у позовній заяві та не подано заяви про збільшення позовних вимог.

Витрати на придбання ортопедичного взуття позивач також не підтвердила доказами.

За таких обставин суд не може встановити перелік і розмір додаткових витрат позивача на утримання дитини, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного, ст.ст. 180, 185 СК України, керуючись ст. ст. 4, 13, 76-81, 141, 176, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1, адреса місця проживання: 52700, вул. Урожайна, 44, смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до ОСОБА_3, адреса місця проживання: 52700, вул. Шевченка, 5, смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Судовий збір не стягувати.

Інші судові витрати залишити на позивачеві ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя ОСОБА_5