УХВАЛА

08 листопада 2018 року м..Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Кучиної Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №569/19803/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 281000, 00 грн та судові витрати по справі.

До позовної заяви позивачем надано заяву, в якій він просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно належне відповідачу, в межах суми позову.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що вона підлягає поверненню заявнику з таких підстав.

Відповідно до ч.9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заявник просить суд накласти арешт на рухоме і нерухоме майно, в межах боргу, однак суд приходить до висновку, що накладення арешту на рухоме та нерухоме майно носить загальний характер і має широке тлумачення, що унеможливлює уникнення порушення прав та законних інтересів третіх осіб, які мають право на користування цим майном.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В порушення вказаних норм чинного законодавства позивачем не конкретизоване рухоме та нерухоме майно, на яке слід накласти арешт, не надано документів, що підтверджують належність відповідачу певного рухомого та нерухомого майна, тобто до заяви не надано відомостей, що потрібні для забезпечення позову, а тому заява на підставі ч.9 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

Також відповідно до змісту ч. 5 ст.151 ЦПК Українидо заяви про забезпечення позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення позову фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, а саме 368,20 грн.

Заявником при подачі заяви про забезпечення позову до суду сплачено судовий збір в розмірі лише 200 грн. 00 коп.

За наведених обставин суд вважає, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу та повертає її заявнику.

Керуючись ст. ст. 150-153 ЦПК України, судя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №569/19803/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду через Рiвненський мiський суд.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина