Справа № 214/4583/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

28 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомініч С.В.,

секретар судового засідання Горбунова Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/4583/17

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей

представники сторін:

від позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 (на підставі довіреності серії НМЕ від 10.07.2017)

від відповідача: ОСОБА_5 (на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 12.09.2017 №1363)

за участю:

представника позивача: ОСОБА_3 (на підставі довіреності серії НМЕ від 10.07.2017)

відповідач та його представник: не зявилисявся

СУТЬ СПОРУ:

Представник позивача ОСОБА_4, діючи на підставі довіреності та в інтересах ОСОБА_1, 04.08.2017 засобами поштового звязку звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Просить суд: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову та до досягнення нею повноліття; стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову та до досягнення нею повноліття.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 15.11.2003, мають двох дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Неповнолітні діти мешкають з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дітей відповідач не надає, через що позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти в примусовому порядку.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання ним чинності цією редакцією Кодексу.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки, хоч належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву (а.с. 73-74), у яких зазначив, що позов визнає частково, так як зараз не працює, має на утриманні непрацездатних батьків похилого віку, які є пенсіонерами, тому не має змоги платити аліменти на користь позивача в заявленому нею розмірі, згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн в місяць, з розрахунку по 1000 грн. на кожну дитину.

Судові засідання неодноразово відкладалися в звязку з зайнятістю сторін та їх представників в інших судових засіданнях, про що ними подавалися до суду відповідні клопотання.

Судом за клопотанням представника відповідача долучались до матеріалів справи документи, які є доказами на підтвердження заперечень.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Тинка), б. 9, кв. 104, що слідує з адреси зазначеної в запереченнях (а.с. 73), довідці Криворізької Північної ОБДП ГУ ДФС (а.с. 72).

Справа призначалась до розгляду неодноразово. Від представника відповідача надходило клопотання про відкладення слухання справи (а.с. 16), він особисто був присутній в судовому засіданні 28.11.2017 (а.с. 39). Відповідач скористався своїм правом та надав суду заперечення в якому виклав свою позицію по справі та підтверджуючі документи до нього. Відповідач ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_5 повідомлені про дату судового засідання (а.с. 56, 58). До суду не надходило заяв про відкладення слухання справи призначеної до розгляду на 28.02.2018.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників в судових засіданнях, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

З 15.11.2003 позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про одруження (а.с. 8).

Подружжя має двох дітей: доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, (а.с. 10) та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьками дівчат є: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_9 (а.с. 9, 10).

Як вказувала позивач, що також не заперечував відповідач, неповнолітні ОСОБА_6В, та ОСОБА_7 проживають разом з матірю за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні.

Згідно копії трудової книжки серії АВ №191059 відповідач ОСОБА_2 був офіційно працевлаштований та працював з 01.09.1994 по 22.01.2017 на різних підприємствах (а.с. 62-66), що підтверджує той факт, що він є працездатним.

Відомостями Криворізької Північної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 по 30.06.2017 мав дохід у виді заробітної плати лише за січень та лютий 2017 року (а.с. 72).

Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції від 12.10.2016 №2079 відповідач ОСОБА_2 в період з 18.06.2016 по 11.10.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а.с. 67) та є учасником бойових дій (посвідчення серії МВ №047750 від 25.01.2016 (а.с. 68)).

Як встановлено з висновку лікарсько-консультативної комісії по забезпеченню лікаря ОСОБА_10 ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, пенсіонерка та в звязку з перенесеним інсультом потребує постійного стороннього догляду (а.с. 70). В звязку з чим відповідач вважав, що розмір аліментів має бути меншим ніж просить позивач.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд критично відноситься до заперечень відповідача в частині наявності у нього на утриманні непрацездатних батьків виходячи з такого. Твердження відповідача щодо перебування у останнього на утриманні непрацездатної матері, яка тяжко хворіє та потребує стороннього догляду та додаткових витрат на лікування не підтверджені належним та відповідними доказами. Не надано доказів на підтвердження родинних звязків, що ОСОБА_11 є його матірю, тобто свідоцтва про народження ОСОБА_2 Так відповідачем надані документи, що ОСОБА_11 дійсно хворіє. Однак жодним доказом не доведено, що відповідач приймає участь в її утриманні, не додано жодної квитанції на придбання ліків для неї. Не долучена довідка з місця мешкання, що вони проживають разом. Також відповідачем не надано відповідного рішення суду про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_11

Суд також не вбачає підстав для стягнення аліментів у виді 1/4 частки від доходу відповідача на кожну дитину окремо, оскільки це суперечить нормі ч. 2 ст. 183 СК України, яка визначає, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі суд не має правових підстав, оскілки аліменти в такому виді стягуються за заявою їх одержувача (ч . 1 ст. 184),а позивач відповідної заяви не подавала.

Таким чином, суд встановив, що відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, тому має змогу надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, однак свої обовязки в повному обсязі не виконує. Через що виник спір щодо розміру аліментних платежів.

Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції ООН про права дитини.

Згідно ст.ст.141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька.

Судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дітей та їх розмір між сторонами не досягнуто.

Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» ст. 183 СК доповнено частиною пятою такого змісту: «той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину».

Як слідує з системного аналізу норм вищевказаного закону, ст. 183 СК України, на законодавчому рівні закріплений розмір аліментів, який повинен стягуватися на утримання дітей.

Отже, з урахуванням викладеного, вимог ст.182, 183 СК України, суд дійшов висновку, що відповідач є здоровою та працездатною особою, інші аліментні зобовязання у нього відсутні, тому має можливість щомісячно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню в частці від заробітку (доходу), суд виходить з рівня доходів відповідача та можливості сплати ним аліментів, а тому вважає за необхідне стягувати з нього на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, який не є меншим мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 СК України. Саме вказаний розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідатиме принципам розумності та співмірності, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп..

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, ст.стт.280-284, 287, 354, 355, п.п.9, 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017, яка набрала чинності 15.12.2017), п.п.15 п. 1 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання їх малолітніх дітей: доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04 серпня 2017 та до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі ст. 367 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання в межах місячного платежу.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчий лист для предявлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8.

Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Повний текст рішення по справі складено 05 березня 2018 року.

Суддя Хомініч С.В.