Єдиний унікальний номер 225/3455/17 Номер провадження 22-ц/775/509/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Санікової О.Д., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області в залі судових засідань №4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 11 січня 2018 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Андреєва В.В., у місті Торецьку, в справі номер 225/3455/17 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в місті Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського міського суду Донецької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: УПФУ в місті Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 30 грудня 2005 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який був пенсіонером та отримував пенсію за віком.

В січні 2006 року стан її здоров'я значно погіршився та згідно довідки МСЕК від 16.09.2009 року їй встановлена 2 група інвалідності загального захворювання, а з 16.10.2009 року їй встановлена перша група інвалідності, тому весь цей час вона була непрацездатною та не мала змоги працювати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловік позивачки ОСОБА_2 помер.

З 21.10.2009 року по 17.11.2009 року позивачка перебувала на обліку в УПФУ в місті Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області та отримувала пенсію, як інвалід 2 групи, з 11.11.2009 року по 30.0.2014 року - по втраті годувальника, з 24.04.2014 року по 30.04.2017 року, як інвалід 1 групи.

На її запит до УПФУ в місті Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області її повідомлено, що станом на 27.02.2014 року персоніфікованого обліку відомості про нарахування заробітної плати та стажу за період з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року щодо неї у центральній базі Системи облікових карток відсутні.

Тому, вона просила встановити факт перебування її на повному утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 з січня 2006 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 11 січня 2018 року заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в місті Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишено без розгляду.

Із вказаною ухвалою не погодилась заявниця ОСОБА_1 та подала апеляційну

скаргу, в якій просила апеляційний суд скасувати ухвалу Дзержинського міського суду

Донецької області від 11 січня 2018 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводами апеляційної скарги наведено, що ухвала суду постановлена з суттєвим порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Суд, неповно з'ясувавши обставини, дійшов неправильного висновку про те, що в цьому випадку є спір про право. При цьому, суд не навів підстав спору про право та з чого він складається.

Також, суд не врахував вимоги діючого законодавства, за якими кожна особа має право звернутись до суду із заявою про встановлення факту з дотриманням ст. 256 ЦПК України, оскільки іншого способу немає.

Не було з'ясовано, що вимоги заявника про його утримання померлим чоловіком не стосуються забезпечення пенсії.

Вважає, що суд безпідставно залишив її заяву без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Управління пенсійного фонду України в місті Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області просить залишити ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області в силі, в задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Зазначив, що заявник отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника, яка була призначена з 18.11.2009 року. На теперішній час заявник на обліку в управлінні не перебуває.

Зауважує, що на момент смерті її чоловіка, їй виполонилось лише 42 роки, тому ні за станом здоров'я, ні за віком вона не була непрацездатною.

Відтак, це не є тим фактом, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав ОСОБА_1, та не породжує виникнення у неї права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 130 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю не з'явившихся осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 30.12.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 12).

Відповідно до довідки УПФУ в місті Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області від 27.02.2014 року №236 ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» по інвалідності 2 групи з 21.10.2009 року по 17.11.2009 року та по втраті годувальника з 18.11.2009 року по 30.04.2014 рік (а.с. 10).

З висновку лікаря невролога вбачається, що стан здоров'я ОСОБА_1 різко погіршився саме з 2006 року та в зв'язку з цим вона не була працездатна і не могла працювала з 01.01.2006 року по 21.10.2009 року, внаслідок чого їй 21.10.2009 року встановлена група інвалідності. Крім того, ОСОБА_1 на 07.10.2014 року визнана інвалідом першої групи загального захворювання за наслідками тяжкої хвороби з 2006 року (а.с. 19, 20).

Відповідно до первинної виписки із акту огляду МСЕК серії АД №127944 від

18.11.2009 року ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 21.10.2009 року (а.с. 15).

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи в порядку окремого провадження виник спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, відповідає закону та фактичним обставинам справи.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В уточненої заяві ОСОБА_1 зазначила, що встановлення юридичного факту необхідно їй для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника за період з січня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 78-79).

Під час розгляду справи заінтересована особа - УПФУ в місті Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області, проти задоволення заяви про встановлення факту, з якою заявник звернувся до суду, заперечувала.

Наведене свідчить про те, що при розгляді справи в порядку окремого провадження виник спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано залишив заяву без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, оскільки із заяви вбачається спір про право.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Тому апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 11 січня 2018 року -без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 березня 2018 року.

Судді: