Провадження № 2/712/299/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 25 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2304/0908/55-036, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 20 000 доларів США на строк з 25 вересня 2008 року по 25 червня 2018 року. Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені Кредитним договором.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 (іпотекодавці), за договором іпотеки № 2304/0908/55-036 Z-1 від 25 вересня 2008 року передали у іпотеку належне їм на праві приватної власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 651740, виданого Виконавчим Органом приватизації виконавчого комітету Соснівської районної ради 24 жовтня 2005 року, на підставі рішення № 591 від 19 жовтня 2005 року та зареєстрованого в книзі № 661 запис 234.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань, згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані, у звязку з чим, станом на 28 липня 2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 249 080 грн. 69 коп., з яких тіло кредиту 237 311 грн. 35 коп., відсотки - 11 769 грн. 34 коп.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Таким чином, новий кредитор ПАТ «Дельта Банк» має право вимагати виконання зобовязання на свою користь.

Просять суд в рахунок виконання основного зобовязання щодо сплати заборгованості у розмірі 249 080 грн. 69 коп., з яких тіло кредиту 237 311 грн. 35 коп., відсотки 11 769 грн. 34 коп. за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет договору іпотеки № 2304/0908/55-036-Z-1 від 25 вересня 2008 року солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, а саме квартири АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 651740, виданого Виконавчим Органом приватизації виконавчого комітету Соснівської районної ради 24 жовтня 2005 року, на підставі рішення № 591 від 19 жовтня 2005 року та зареєстрованого в книзі № 661 запис 234, та визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру.

В подальшому ПАТ «Дельта Банк» позовні вимоги уточнив, зазначивши, що станом на 21 грудня 2017 року заборгованість за кредитним договором, згідно курсу НБУ 29,136425 грн. за 1-н долар США, в гривневому еквіваленті становить 415 965 грн. 27 коп. Тому саме в рахунок цієї суми заборгованості просить звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, ринковою вартістю 489 536 грн., згідно експертного висновку від 22 лютого 2016 року, виготовленого ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» м. Київ, шляхом передачі у власність ПАТ «Дельта Банк» та визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, застосувавши під час ухвалення рішення курс НБУ до іноземної валюти на час ухвалення рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд в позові відмовити та пояснила, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості Банку сплачено вже більше 20 000 доларів США, однак Банк протиправно намагається заволодіти власністю відповідача, позбавивши його єдиного житла, використовуючи при цьому висновок СОДа «Професіонал» щодо визначення вартості предмета іпотеки. Вважає, що даний висновок не може братися судом до уваги, так як виготовлений без огляду самої квартири, не враховані фото надані відповідачем банку, не враховано жодних поліпшень та у порівняльному методі за аналоги не взято жодного обєкту, що відповідав би характеристикам предмета іпотеки.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до судового засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства та Законом України «Про іпотеку».

В судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2304/0908/55-036, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 20 000 доларів США на строк з 25 вересня 2008 року по 25 червня 2018 року. Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені Кредитним договором.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 (іпотекодавці), за договором іпотеки № 2304/0908/55-036 Z-1 від 25 вересня 2008 року передали у іпотеку належне їм на праві приватної власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 651740, виданого Виконавчим Органом приватизації виконавчого комітету Соснівської районної ради 24 жовтня 2005 року, на підставі рішення № 591 від 19 жовтня 2005 року та зареєстрованого в книзі № 661 запис 234.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 33 та статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 37 цього ж Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Згідно розрахунку ПАТ «Дельта Банк» станом на 28 липня 2015 року за відповідачем рахувалася заборгованість у сумі 249 080 грн. 69 коп., яка складається з тіла кредиту - 237 311 грн. 35 коп., відсотки - 11 769 грн. 34 коп.

Позивач направляв на адресу відповідачів листи - вимоги від 27 серпня 2015 року, в яких зазначено, що у разі невиконання вимоги в тридцятиденний строк виконати умови кредитного договору, банк розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно довідки-розрахунку наданої представником позивача станом на 21 грудня 2017 року заборгованість за кредитним договором становить: 10 457,83 долари США тіло кредиту, що згідно курсу НБУ 29,136425 грн. за 1 долар США, станом на 21 грудня 2017 року становить 291 364 грн. 25 коп.; 2 570,31 долар США прострочені відсотки, що згідно курсу НБУ станом на 21 грудня 2017 року становить 71 611 грн. 08 коп.; та 52 989 грн. 94 коп. пеня за прострочку сплати кредиту та процентів, нарахована за період з 20 грудня 2016 року по 21 грудня 2017 року, нарахована згідно п. 8.1. Кредитного договору.

Однак з вказаними розрахунками відповідач не погоджується, оскільки з нього не зрозуміло, яким чином зараховуються суми повернення кредиту на тіло кредиту та проценти, адже крім відсутності обовязкових відповідно до законодавства детального розпису та графіку платежів, сума процентів перевищує значно суму коштів самого кредиту.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснив, що ним в рахунок погашення заборгованості сплачено більше ніж 20 000 доларів США, однак вказані кошти згідно розрахунків Банку були зараховані лише на погашення відсотків, що є порушенням умов кредитного договору. Вказав, що неодноразово звертався до банку з метою врегулювання спору та здійснення перерахунку заборгованості по кредиту, однак Банк відмовився вирішувати з відповідачем дане питання.

Банк обрав спосіб захисту своїх прав шляхом визнання права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

В матеріалах справи знаходиться наданий представником позивача ОСОБА_6 суб'єкта оціночної діяльності від 22 лютого 2016 року (а.с.184-208 том 1), виконаний ТОВ « Експертна компанія «Професіонал», відповідно до якого ринкова вартість предмета іпотеки складає 489 536 грн. Крім того, 22 лютого 2016 року судовим експертом ПП «Форвард» м. Київ ОСОБА_7 було складено Рецензію про рецензування експертного висновку від 22 лютого 2016 року, виготовленого ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» м. Київ (том 2, а.с. 26-27). В рецензії зазначено, що експертний висновок від 22 лютого 2016 року повністю відповідає висновкам чинного законодавства.

Крім того, в матеріалах справи знаходиться наданий відповідачами до суду Звіт про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості вищезазначеної квартири від 04 квітня 2016 року (а.с. 223-248, том 1), у відповідності до якого ринкова вартість об'єкта оцінки складає 701 700 грн.

Дійсно, відповідно до 12.3.1 іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п. 12.3 Договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотеко держателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта - субєкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом субєкта оціночної діяльності. При цьому, сторони домовляються, що кандидатура субєкта оціночної діяльності визначається іпотеко держателем. При оцінці предмета іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені чинним законодавством на момент оцінки. Якщо фактичний розмір заборгованості позичальника за основним зобовязанням менший за вартість, що вказана у висновку незалежного експерта субєкта оціночної діяльності, іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок іпотекодавців протягом 60 (шістдесяти) робочих днів з моменту набуття у власність предмета іпотеки.

Однак, суд надаючи оцінку даним висновкам суд враховує, що згідно з приписами ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна,що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Згідно зі статтею 12 цього Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності-суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Частиною 6 ст.9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності. Поняття, що вживаються у цьому стандарті, використовуються в інших національних стандартах. Даним стандартом (п. П.50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт №2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року №1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об'єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки,та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Пунктом 52 Національного Стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Крім того,ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної оцінки майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об'єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна. Зважаючи на характер об'єкта оцінки, ознайомлення з таким майном не може відбуватися без обстеження приміщень на дату оцінки та відповідно потребує доступу до них. Водночас, як вбачається з наведених вище звітів про оцінку майна, зокрема, зі звіту від 22 лютого 2016 року (а.с.184-208 том 1), виконаний ТОВ « Експертна компанія «Професіонал» оцінювачем не було проведено безпосереднє ознайомлення з об'єктом оцінки шляхом огляду та дослідження приміщень, що підтверджується відповідачем у судовому засіданні. Спростувань щодо цього представником позивача в судовому засіданні не надано. Отже, даний звіт виконаний без дотримання процедур визначених ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440 та Національним стандартом №2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженим постановою КМУ від 28.10.2004 №1442.

Зазначене порушення процедури призвело до порушення прав іпотекодавця щодо визначення дійсної ринкової вартості та оцінки майна, оскільки вартість предмета іпотеки, визначена у висновку від 22.02.2016 року є явно заниженою порівняно з висновком, наданим відповідачем від 04 квітня 2016 року.

Відтак, суд висновок субєкта оціночної діяльності від 22.02.2016 року вирішуючи дану справу до уваги не бере.

При цьому, суд також зазначає, що і звіт від 04 квітня 2016 року, що наданий відповідачем, суд також не може взяти до уваги, оскільки, відповідно до п. 5 наказу Фонду державного майна України від 17 травня 2018 року № 658 «Про затвердження Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05 червня 2018 року за № 677/32129 Фондом державного майна України прийнято рішення про введення в експлуатацію Єдиної бази даних звітів про оцінку з модулем електронного визначення оціночної вартості. Тому оціночні звіти, виготовлені до 05 червня 2018 року втратили свою чинність. Клопотання про призначення експертизи щодо визначення вартості іпотечного майна станом на час розгляду справи сторонами в судовому засіданні не заявлялося.

Згідно до ст.ст. 10, 12, 81, ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Таким чином, на даний час в матеріалах справи відсутні докази ринкової вартості предмету іпотеки з урахуванням поліпшень станом на час розгляду справи, що позбавляє суд об'єктивно оцінити співмірність та обґрунтованість позовних вимог банку, тому задоволення позову в межах наявних у справі доказів є неможливим.

Таким чином, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи вищенаведене, на підставі поданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, не узгоджуються із чинним законодавством України, позивач не довів позовні вимоги, тому достатніх правових і фактичних підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.10, 12-13, 81, 258 - 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст..ст. 16, 526, 575, 589, 1049 ЦК України, ст..ст.1, 12, 33, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст..ст.3, 9, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суд

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 09 листопада 2018 року.