Справа № 524/6150/17
Провадження № 2/524/358/18
30 січня 2018 року м. Кременчук
Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
Головуючого судді Андрієць Д.Д.
за участю секретаря Воблікової І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товаритва з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору та стягнення коштів,-
ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до ТОВ «Єврокар Україна» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору та стягнення коштів.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03.07.2017 між ТОВ «Єврокар Україна» та ним, ОСОБА_1, був укладений договір фінансового лізину №2747 (далі - договір).
Згідно вказаного договору відповідач зобов'язався продати транспортний засіб марки Renault Duster Expression 1,6, 2015 р.в., за 210 000 грн. 03.07.2017 представником ТОВ «Єврокар Україна» йому було видано квитанцію на оплату першого платежу в розмірі 40 000 грн. Після підписання договору, ознайомившись з його змістом він помітив, що вартість автомобіля вказана не та, на яку він фактично погоджувався 210000 грн, а значно більша 399339 грн.
Вважає, що Договір містить несправедливі умови, а також він не був нотаріально посвідченим у зв'язку з чим є нікчемним.
Позивач в судове засідання не зявився, від його представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечували.
Відповідач, ТОВ «Єврокар Україна», в судове засідання не зявилось, про час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, причини неявки суду не повідомило, заяв та клопотань до суду не надало.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
В ст.1 ЗУ «Про фінансовий лізинг» зазначено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Істотними умовами договору фінансового лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Судом встановлено, що 30 червня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Єврокар Україна» було укладено договір фінансового лізингу.
Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Тобто за своєю природою договір лізингу є змішаним договором і містить ознаки договорів оренди (найму), купівлі-продажу чи договору поставки.
Зі змісту положень ст.ст.798, 799 ЦК України вбачається, що предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Такий договір не породжує тих прав і обовязків, настання яких бажали сторони.
Аналіз вказаних положень Кодексу у їх системному зв'язку, дає можливість зробити висновки про те, що у випадку, коли предметом договору фінансового лізингу є транспортний засіб, а стороною договору фізична особа, договір має бути нотаріально посвідчений і у випадку недодержання сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення договору він є нікчемним.
Судом встановлено, що спірний договір фінансового лізингу від 30.06.2017 №2747 укладений в простій письмовій формі, а тому він є нікчемним.
Враховуючи те, що Договір фінансового лізингу від 30.06.2017 за №2747 є нікчемним, суд вважає, що визнання його недійсним через несправедливість умов не має правового значення.
Вказані кошти на вимогу позивача відповідачем повернуті не були(а.с.24-29).
У ст.216 ЦК України визначено наслідки недійсності правочину, зокрема у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Також, зі змісту вказаної статті вбачається, що суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не було надано суду доказів на спростування вимог позивача, а тому враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, повязані з правничою допомогою адвоката в сумі 4000 грн, що підтверджуються квитанцією №9 від 22.08.2017, а на користь держави судовий збір в сумі 640 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору та стягнення коштів задовольнити.
Визнати недійсним догові фінансового лізингу №2747, укладений 30 червня 2017 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць