АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 761/7184/15-ц

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Осаулова А.А. 30 червня 2017 року о 10: 36 год. у м. Києві, дата складення повного тексту не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_2 до відповідача Київської міської ради, треті особи: Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, Товариство з обмеженою відповідальністю «Геоінвест», Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Богдана Хмельницького 12-14», -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року позивач звернулась до суду із позовом про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. З урахуванням уточнень позовних вимог позивач просила припинити право власності відповідача та визнати за нею таке право власності лише на 58/100 частки квартири НОМЕР_1 загальною площею - 127,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві власності належать 42/100 частин вказаної квартири, право власності на іншу частину квартири ні за ким не зареєстровано, але будинок перебуває у власності територіальної громади міста Києва, віднесений до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та закріплений на праві господарського відання за КП «Керуюча дирекція з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Вказаний будинок в цілому перебуває в аварійному стані, з 1994 року він включений до плану будинків для проведення реконструкції, але з того часу ні територіальна громада міста, ні інвестор не спромоглися відновити нормальний стан будинку, тому співвласники на установчих зборах вирішили створити ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14». Позивач зазначає про те, що вказана квартира не може бути поділена, частка відповідача не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування ними неможливе, оскільки відповідач нічого не робить для приведення будинку у нормальний для проживання стан, а припинення його права власності не завдасть шкоди інтересам відповідача.

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/1155/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30.06.2017 позовні вимоги ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, Товариство з обмеженою відповідальністю «Геоінвест», Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Богдана Хмельницького 12-14» про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності залишені без задоволення.

Не погодилась з ухваленим судовим рішенням позивач, нею подано апеляційна скарга, в якій зазначається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для її вирішення, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх суперечність положенням чинного законодавства. Доводи апеляційної скарги ідентичні доводам позовної заяви, яким, на думку позивача, не надано належної оцінки. Вважаючи рішення суду необґрунтованим та незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, просили про задоволення заявлених позовних вимог.

Представник відповідача Київської міської ради - ХрущА.П. в судовому засіданні 07.11.2017 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, наголошувала на тому, що позбавлення права власності завдасть істотної шкоди інтересам територіальної громади. Після оголошення перерви представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомляли. Тому, суд вважав за можливе завершити розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Представник третьої особи Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації Чербар В.А. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Геоінвест» та Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «БогданаХмельницького 12-14» своїх представників в судове засідання не направили, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду не повідомляли. Тому, виходячи з положень ст.372 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачу ОСОБА_2 на праві власності належать 42/100 частки квартири АДРЕСА_1. Вказане право набуто на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2013 укладеного між позивачем та ОСОБА_9, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. та зареєстрований в реєстрі за №9298 (т.1 а.с.4,5,54,112).

Згідно з технічним паспортом квартира розташована на п'ятому поверсі, складається з чотирьох кімнат житловою площею 77,9 кв.м., загальна площа квартири становить 129,2 кв.м (т1. а.с.10,58-59)

За інформацією Київського міського бюро технічної інвентаризації інша частина вказаної квартири (58/100) на праві власності не зареєстрована (т.1 а.с.117,138).

Рішенням Київської міської ради №284/5096 від 02.12.2010 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» будинок АДРЕСА_3 включено до переліку об'єктів права комунальної власності.

З Розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №601 від 04.10.2013 також вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_3 належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, був переданий до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з балансу КП «Керуюча дирекція Шевченківського району», а за цим розпорядженням переданий на баланс Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «БогданаХмельницького, 12-14» (т.1 а.с.176).

Акт приймання передачі будинку на баланс ОСББ «БогданаХмельницького, 12-14» був підписаний 29.05.2015 (т.1 а.с.173).

Вказаний будинок і, відповідно спірна квартира, є такою, що потребує комплексного капітального ремонту, що вбачається з рішень виконавчих органів місцевого самоврядування м. Києва (т.1 а.с.14-19). Зокрема, рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Києва № 22 від 09.01.1989 було вирішено питання про відселення мешканців з будинку для проведення капремонту (т.1 а.с.145-151). Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації № 1006 від 04.06.2004 будинок визнаний непридатним для нормальної експлуатації. За сукупныстюознак технічний стан будинку розцінюється як аварійний (категорія ІV), фізичний знос становить 65%. Зобов'язано інвестора ТОВ «Геоінвест» відселити з будинку останні родини, які займають приватизовану площу (т.1 а.с.18).

Дані про виконання рішень про відселення в матеріалах справи відсутні. Проте, слід звернути увагу на те, що в рішенні Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Києва № 22 від 09.01.1989 зазначено про відселення мешканців, родини ОСОБА_11, із ізольованої двокімнатної квартири НОМЕР_1 житловою площею 36,4 кв.м. (т.1 а.с.151). В подальшому ОСОБА_11, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 25.06.2003 здійснив продаж належних їм 42/100 частин квартири ОСОБА_14, яка 17.09.2013 відчужила їх на користь позивача (т.1 а.с.139,140, 5,54,).

Відсутні в матеріалах справи і дані про здійснення капітального ремонту буднику, натомість з інформації, наданої ОСББ «БогданаХмельницького, 12-14», вбачається, що роботи по реконструкції будинку не проведені, об'єднанням прийнято рішення про здійснення внесків на реконструкцію, які сплачені позивачем у розмірі 14217,22 грн., відповідачем внесок в розмірі 19991,03 не здійснений (т.2 а.с.9-13,99).

Згідно зі звітом суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_15 ринкова вартість 58/100 частин квартири АДРЕСА_2 станом на 02.02.2015 становить 544289 (п'ятсот сорок чотири тисячі двісті вісімдесят дев'ять) гривень без урахування ПДВ (т.1 а.с.42-62).

Відповідно до Висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 2060,2061 від 29.02.2016 ринкова вартість 58/100 частин квартири АДРЕСА_2 станом на час проведення експертизи може складати 243330 (двісті сорок три тисячі двісті тридцять) гривень без урахування ПДВ (т.1 а.с.215-226).

Позивачем 09.03.2017 внесено на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва грошові кошти в розмірі 243330 (двісті сорок три тисячі двісті тридцять) гривень, що підтверджується платіжним дорученням 3 1 від 09.03.2017 (т.2 а.с.68).

В ст. 1 Проколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 318 ЦК України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом

В порядку ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

В силу положень ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом .

Положеннями ст. 327 визначено право комунальної власності. У комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав, що позивачем не доведено існування визначених п.п.1-4 ч. 1 ст.365 ЦК України підстав, які є необхідними для припинення права власності відповідача за рішенням суду на належну йому частку у праві власності спірного об'єкта нерухомості.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства України.

У своїх вимогах позивач посилається на всі визначені ст. 365 ЦК України підстав, а тому кожна із цих підстав підлягає перевірці, хоча аналіз цієї норми і усталена судова практика свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин.

Пункт 1 ч. 1 ст. 365 ЦК України визначає в якості підстави припинення права особи на частку у спільному майні, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі.

З наведених вище обставин справи вбачається, що позивач є власником 42/100 частин квартири, відповідач є власником 58/100 частин цієї квартири. Вказана квартира складається з чотирьох кімнат житловою площею 77,9 кв.м., загальна площа квартир становить 127,5 кв.м.. Виходячи із визначених часток у праві власності, позивач має право власності на 52,99 кв.м., відповідачу, відповідно, належить 85,4 кв.м. А отже, частка відповідача, як то вірно визначив суд першої інстанції, не може вважатися незначною. Про можливість виділення часток в натурі свідчить рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Києва № 22 від 09.01.1989, якому зазначено про відселення із ізольованої двокімнатної квартири, право на яку в подальшому набула позивач. Квартира має чотири відокремлені кімнати та місця загального користування, а тому не вбачається можливим стверджувати про неможливість виділу часток кожного із співвласників. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив як доказ у справі висновок ТОВ «Кийконсалтинг аудит» від 01.03.2017 про неможливість поділу вказаної квартири за технічними показаними, оскільки в ньому відсутня мотивувальна частина та не підтвердженні повноваження осіб, які його склали (т.2 а.с.108).

Вказані обставини унеможливлюють визначення речі, що є предметом спору, як неподільної, що визначено п. 2 ч. 1 ст. 365 ЦК України в якості підстави припинення права особи на частку у спільному майні.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим. В якості цієї підстави позивач посилається на відсутність здійснення відповідачем до ОСББ «Богдана Хмельницького, 12-14» внесків на реконструкцію будинку. Проте, вказана обставина не є такою, що унеможливлює спільне володіння і користування майном.

Пункт 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України визначає умову, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Виходячи із загальних положень про право власності вказана умова є обов'язковою і саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

В даній справі співвласниками є фізична особа - позивач та відповідач - територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування. Саме частка останньої становить предмет спору, ця частка становить 58 % об'єкту права власності, є істотною як з огляду на відсоткове значення, так і з огляду на фактичну площу, яка становить 85,4 кв.м.. Вартість вказаної частки оцінена експертами по-різному, однак така вартість не може вважатися незначною. Проте, не лише грошове визначення визначає істотність шкоди інтересам співвласника, суд має брати до уваги також баланс інтересів обох сторін.

Відповідно до встановленого прецедентного права Європейського Суду з прав людини втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображено у структурі статті 1 Протоколу №1 в цілому, включаючи другий пункт. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями. Більш того, в інших сферах соціальної, фінансової та економічної політики національні органи користуються певною свободою самостійного оцінювання під час імплементації законів, що регулюють власність та договірні відносини (див. mutatis mutandis, AGOSI v. The United Kingdom, рішення від 24.10.1986, серія А, N 108, п. 52).

З огляду на це, приватний інтерес однієї особи не може переважати над інтересами територіальної громади, оскільки її права власності становить суспільний інтерес навіть, якщо суспільство в цілому безпосередньо не використовує цю власність або не володіє нею.

Отже, суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надав належну правову оцінку. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києвавід 30.06.2017- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 26.02.2018.