АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/2730/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/15088/14-ц

01 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Пікуль А.А.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року, ухвалене під головуванням судді Миколаєць І.Ю., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

04 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 49.28/29/С-П-05 від 21 жовтня 2005 року у розмірі 427 566, 52 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 363 015,66 грн. та відсотків в розмірі 64 550, 86 грн., та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн..

В обґрунтування позову зазначало, що до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на підставі договору купівлі - продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», перейшли всі права кредитора за кредитним договором № 49.28/29/С-П-05 від 21 жовтня 2005 року. Позичальник за цим договором ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконує належним чином, регулярних платежів в рахунок погашення кредиту не здійснює, в зв'язку з чим має заборгованість в сукупному розмірі 427 566, 52 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача за рішенням суду.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 8_49.28/29/С-П-05 від 21.10.2005 року у розмірі 431 162,62 грн., яка складається з тіла кредиту - 366 068,85 грн., відсотків - 4 922,74 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654, 00 грн..

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_2, скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року, призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Повторним заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 8_49.28/29/С-П-05 від 21.10.2005 року у розмірі 427 566, 52 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 363 015,66 грн. та відсотків в розмірі 64 550, 86 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654, 00 грн..

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову у позові.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, при неповному з'ясуванні та недоведеності обставин, які мають значення для справи. Зазначив, що суд першої інстанції не виконав належним чином обов'язку повідомити його та його представника про дату та час судового розгляду, в зв'язку з чим він був позбавлений можливості з'явитися в судове засідання і реалізувати в повному обсязі свої процесуальні права, зокрема, заперечувати проти позовних вимог та подати заяву про застосування строків позовної давності. Посилався на те, що він не підписував кредитний договір з номером «№ 8_49.28/29/С-П-05», про який зазначено в оскаржуваному рішенні, та грошових коштів за ним не отримував. В укладеному між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договорі купівлі - продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року також відсутнє зазначення про перехід до позивача прав вимоги за кредитним договором з номером «№ 8_49.28/29/С-П-05». Вважає, що за відсутності в матеріалах справи оригіналу або копії такого договору відсутні будь-які правові підстави для стягнення з нього заборгованості, що не враховано судом першої інстанції. Зазначив, що він є учасником бойових дій, інвалідом війни, а тому є звільненим від сплати судового збору, на що суд не звернув уваги та стягнув з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у відшкодування судового збору 3654,00 грн..

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві представник позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Сидоренко Наталія Миколаївна проти доводів скарги заперечувала, посилаючись на їх безпідставність. Зазначила, що між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 49.28/29/С-П-05 від 21 жовтня 2005 року, положення якого позичальником не виконуються належним чином, що призвело до виникнення боргу. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло прав кредитора за цим договором на підставі договору купівлі - продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, укладеного з первісним кредитором, та має передбачене законом право вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку. Посилання апелянта на те, що він не укладав договір кредиту з номером № 8_49.28/29/С-П-05 вважає такими, що не мають правового значення для вирішення цього спору, так як приставка «8_» була зазначена в тексті позовної заяви в зв'язку з особливостями програмно - технічного забезпечення діяльності Банку, та не ідентифікує кредитний договір як новий. З огляду на таке, вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_5 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Сидоренко Наталія Миколаївна проти апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 49.28/29/С-П-05, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 30 000,00 доларів США, з процентною ставкою за користування кредитними коштами, яка визначається відповідно до частини № 1 договору, з кінцевим строком повернення до 19 жовтня 2029 року.

Як вбачається з заяви на видачу готівки № 3_3, суму кредиту в розмірі 30 000,00 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 151 500,00 грн., було отримано ОСОБА_2 21 жовтня 2005 року.

26 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор продав новому кредитору права вимоги за кредитними договорами та укладеними до них договорами забезпечення, як існуючі на день укладення договору, так і ті, які виникнуть в майбутньому.

Перелік договорів, право вимоги за якими відступлено Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», визначався в додатку І до договору про відступлення прав вимоги.

Як встановлено з витягу з додатку І до договору про відступлення прав вимоги від 26 червня 2013 року, на підставі цього договору до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перейшло право вимоги і за кредитним договором № 49.28/29/С-П-05 від 21 жовтня 2005 року, укладеним з ОСОБА_2.

Листом від 04 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» повідомило ОСОБА_2 про заміну кредитора за кредитним договором № 49.28/29/С-П-05 від 21 жовтня 2005 року.

13 серпня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» направило ОСОБА_2 досудову вимогу, в якій повторно повідомило про те, що відбулася заміна кредитора за кредитним зобов'язанням, та зазначило про необхідність погашення існуючої поточної заборгованості в розмірі 3 712,89 доларів США. Також роз'яснило, що, у разі невиконання даної вимоги, банк набуде права звернутися до суду з вимогою про дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитом в розмірі 31 613,01 доларів США.

В період з 11 серпня 2014 року по 05 травня 2016 року ОСОБА_2 перебував на службі в Збройних Силах України, в зв'язку з призовом в порядку часткової мобілізації. В період з 12 вересня 2014 року по 17 липня 2015 року та з 20 липня 2015 року по 17 грудня 2015 року брав участь в антитерористичній операції на територіях Донецької та Луганської областей.

01 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з заявою, в якій просив не нараховувати йому штрафні санкції в зв'язку з тим, що він призваний на військову службу до Збройних Сил України під час особливого періоду.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 49.28/29/С-П-05 від 21 жовтня 2005 року, станом на 21 серпня 2014 року борг ОСОБА_2 становить 427 566,52 грн., та складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 363 015,66 грн. та заборгованості по відсоткам в розмірі 64 550,86 грн..

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серія В-І № 008833 від 27 вересня 2016 року (дійсне до 01 серпня 2018 року).

Задовольняючи позовні вимоги та, стягуючи з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 8_49.28/29/С-П-05 від 21.10.2005 року у розмірі 427 566, 52 грн. і судовий збір в розмірі 3654,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення відповідачем своїх зобов'язань позичальника достовірно встановлений, існування в нього боргу в обрахованій позивачем сумі підтверджено, сам відповідач в засідання не з'явився та вказані обставини не спростував, хоча про дату та час судового розгляду був повідомленим належним чином, а тому позов підлягає задоволенню.

Проте, в повному обсязі колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки він не відповідає вимогам процесуального права, з наступних підстав.

Так, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що про призначене у справі на 28 листопада 2017 року судове засідання суд повідомляв відповідача ОСОБА_2 шляхом направлення судової повістки про виклик його представнику - адвокату ОСОБА_6.

Вказана повістка повернулася до суду без вручення, в судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_6 не з'явилися.

Стаття 376 ЦПК України передбачає, що розгляд судом справи за відсутності будь-якого учасника, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Оскільки Святошинським районним судом м. Києва ухвалено у справі рішення за відсутності відповідача ОСОБА_2, а матеріали справи не місять доказів його належного повідомлення про дату і час судового розгляду, про що останній зазначає в поданій ним апеляційній скарзі, в силу положень статті 376 ЦПК України заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.

Так, згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України визначає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Первісним кредитором Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» виконано свої зобов'язання за кредитним договором № 49.28/29/С-П-05 в повному обсязі та надано позичальнику ОСОБА_2 кредитні кошти в розмірі 30 000,00 доларів США в день підписання договору.

ОСОБА_2 свої зобов'язання позичальника належним чином не виконував, регулярних та достатніх платежів в рахунок погашення боргу не здійснював, в зв'язку з чим, у нового кредитора виникло передбачене законом право вимагати дострокового повернення кредиту в повному обсязі.

Наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості по кредитному договору № 49.28/29/С-П-05 підтверджується, що, станом на 21 серпня 2014 року, розмір заборгованості позичальника складає 427 566,52 грн., з них: поточна заборгованість по тілу кредиту в розмірі 359 948,32 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3 067,34 грн., заборгованість по відсоткам, нарахованим на поточну заборгованість, в розмірі 64 550,86 грн..

Належних та допустимих доказів того, що вказана заборгованість розрахована невірно, має менший розмір, ніж зазначено в розрахунку, або при її обчисленні не враховано будь-які, здійснені відповідачем платежі, ОСОБА_2 не було надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, враховуючи, що до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перейшли всі права кредитора за кредитним договором № 49.28/29/С-П-05, відповідачем не спростовано наданий Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» розрахунок кредитної заборгованості, колегія суддів приходить до висновку, що факт невиконання позичальником своїх договірних зобов'язань достовірно встановлений, наявність у нього заборгованості у зазначених позивачем розмірах доведена, а тому, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 427 566,52 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 363 015,66 грн. та заборгованості по відсоткам в розмірі 64 550,86 грн., є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що до позовних вимог підлягає застосуванню позовна давність, правильність такого висновку не спростовують, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як зазначено в статті 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Перше заочне рішення у даній справі було ухвалене за відсутності відповідача ОСОБА_2, під час перебування останнього на воєнній службі в зв'язку з мобілізацією, з огляду на що, він не мав об'єктивної можливості заявити про застосування строків позовної давності.

Разом з тим, подаючи заяву про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року, відповідач такої вимоги також не заявив. Не було подано ним заяви про застосування у справі строків позовної давності і після скасування першого заочного рішення та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Вперше про те, що Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було порушено строки позовної давності при зверненні до суду, ОСОБА_2 зазначив в апеляційній скарзі на повторне заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року, тобто, після винесення рішення у справі, що суперечить змісту статті 267 ЦПК України.

Проте, крім порушення порядку подання заяви про застосування наслідків пропуску позовної давності, вказана заява не враховується колегією суддів, оскільки вона є безпідставною, так як позивачем не було пропущено строк звернення до суду при поданні цього позову, з огляду на таке.

Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. (стаття 260 ЦК України)

Стаття 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. (стаття 264 ЦК України)

Кредитним договором № 49.28/29/С-П-05 було встановлено, що остаточне погашення кредиту повинно відбутися в строк до 19 жовтня 2029 року.

На момент передачі прав вимоги за кредитним договором № 49.28/29/С-П-05 в червні 2013 року прострочена заборгованість становила 33,59 доларів США, поточна - 27 650,5 доларів США.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що він з 2005 року і до кінця 2012 року сплачував всі необхідні платежі на користь ПАТ " Кредитпромбанк". Такі доводи узгоджуються з наявними у справі доказами, з яких вбачається, що прострочена заборгованість відповідача, станом на червень 2013 року, мала незначний розмір.

Таким чином, оскільки відповідач здійснював погашення кредиту до кінця 2012 року, що ним визнається, подаючи даний позов в вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» не пропустило визначений законом трирічний строк позовної давності для пред'явлення вимог про стягнення простроченої заборгованості.

В серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» повідомило ОСОБА_2 про те, що у разі непогашення простроченої заборгованості за кредитом банк реалізує своє право вимагати дострокового погашення всієї суми кредиту в розмірі 31 613,01 доларів США шляхом звернення до суду.

Вказана вимога виконана не була, а тому, скориставшись своїм правом вимагати дострокового погашення боргу в повному обсязі, в зв'язку з порушенням позичальником обов'язку по поверненню кредиту, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в вересні 2014 року звернулося до суду з вимогою про дострокове стягнення поточної суми кредиту, строк повного погашення якої був встановлений до 2029 року, та нарахованих на поточну заборгованість відсотків.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» пропущено трирічний строк позовної давності при зверненні до суду, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Посилання апеляційної скарги на те, що відповідач не підписував кредитний договір з номером «8_49.28/29/С-П-05» та не отримував за ним коштів, колегія суддів відхиляє, оскільки з матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» заявлено вимоги про стягнення боргу за кредитним договором з номером «49.28/29/С-П-05», копія вказаного договору наявна в матеріалах справи та на цей номер договору міститься посилання у всіх інших документах.

Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в апеляційному суді пояснив, що до них від ПАТ "Кредитпромбанк" перейшло право вимоги за кредитним договором № 49.28/29/С-П-05, укладеним з ОСОБА_2 21.0.2005 року, зазначення перед номером цього кредитного договору цифри " 8_" здійснено ПАТ "Дельт Банк" для ідентифікації його в програмі, як договору, по якому право вимоги до ПАТ "Дельта Банк" перейшло від ПАТ "Кредитпромбанк". Вказана обставина не спростовує того факту, що у ОСОБА_2 існує кредитна заборгованість в розмірі 427 566,52 грн. за договором № 49.28/29/С-П-05, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Інші доводи апеляційної скарги також не є підставою для відмови у позові.

Оскільки судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, вирішенню також підлягає питання щодо стягнення судових витрат.

Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. (стаття 133 ЦПК України)

Законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 5 цього Закону, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особами, які прирівняні до осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, є, зокрема, особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини.

Такі особи мають право на пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету (стаття 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»)

ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з захистом Батьківщини, є звільненим від сплати судового збору, а тому, судовий збір не підлягає стягненню з нього.

За таких обставин, враховуючи все вищевикладене в сукупності, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 є частково обґрунтованими, заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року ухвалене з порушенням норм процесуального права, а тому, підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» кредитної заборгованості в розмірі 427 566, 52 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 363 015,66 грн. та заборгованості по відсоткам в розмірі 64 550, 86 грн..

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 1054, 1056-1, 1050 Законом України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст.ст. 133, 141, 367, 374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () заборгованість по тілу кредиту в розмірі 363 015,66 грн. та заборгованість по відсоткам в розмірі 64 550,86 грн., а всього 427 566,52 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 01 березня 2018 року.

Головуючий: Судді: