АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/143/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Мухи Павла Валерійовича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» (далі - ПАТ «Альфа Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 29 травня 2008 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 490073274. Відповідно до умов договору ПАТ "Альфа Банк" надало ОСОБА_2 кредит у розмірі 15444,92 доларів США строком повернення до 29 травня 2014 року. В забезпечення зобов'язань ОСОБА_2 за договором 29 травня 2008 року між ПАТ "Альфа Банк" і ОСОБА_3 був укладений договір поруки. Посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання за договором кредиту, ПАТ "Альфа Банк" просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість, яка станом на 30жовтня 2015 року складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 313 818,73 грн., простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 149 489,27 грн., а всього 463 308,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Альфа Банк» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову ПАТ «Альфа Банк». Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд необґрунтовано відхилив наданий банком розрахунок заборгованості та безпідставно послався на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року, яким було відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Альфа Банк» до поручителя ОСОБА_3 Заборгованість за договором обрахована відповідно до його умов, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року було скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 квітня 2015 року.

В апеляційній інстанції представник ПАТ "Альфа Банк" підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, який також є представником відповідачки ОСОБА_3, просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 травня 2008 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 490073274. Відповідно до умов договору банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 15 444,92 доларів США, з процентною ставкою 11,25 % річних та з строком повернення до 29 травня 2014 року на придбання транспортного засобу марки CHERY ELARA, 2007 року випуску, колір чорний, д.н.з. НОМЕР_1, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів до 29 числа кожного місяця в сумі 296,00 доларів США (а. с. 4-8).

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором 29 травня 2008 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 490073274-П (а. с. 9).

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Альфа Банк», суд виходив з того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості за кредитним договором. Відповідно до судового наказу Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки CHERY ELARA, 2007 року випуску, колір чорний. 15 липня 2010 року старшим державним виконавцем відділу держаної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві Нагайник Н.Г. відкрито виконавче провадження на підставі вказаного судового наказу. Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20 січня 2013 року автомобіль було вилучено та доставлено на спеціальний майданчик банку. В подальшому автомобіль було викрадено та місцезнаходження його на даний час невідоме. Крім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року було відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Альфа Банк» до поручителя ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за даним кредитний договором.

Колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

В обґрунтування наявності та розміру заборгованості за кредитним договором ПАТ «Альфа Банк» надало до позовної заяви розрахунок заборгованості станом на 30 жовтня 2015 року, в якому визначені складові заборгованості та період їх нарахування (а. с. 15-16).

З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання за кредитним договором від 29 травня 2008 року, останні платіж був здійснений відповідачем ОСОБА_2 27 травня 2009 року. Вказані обставини не заперечував в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2

Заперечуючи проти позову ПАТ "Альфа Банк" відповідач ОСОБА_2 не надав жодних доказів на спростування правильності розрахунку заборгованості, а тому колегія суддів вважає, що висновок суду про неналежність розрахунку заборгованості ПАТ "Альфа Банк" є безпідставним.

Колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду, що викрадення предмету застави з штрафмайданчика банку впливає на вирішення спору про стягнення заборгованості за кредитним договором. Предмет застави не був реалізований на підставі судового наказу Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2009 року, а тому у ПАТ "Альфа Банк" відсутні підстави для зменшення суми заборгованості по кредиту.

Оскільки відповідачами не було спростовано наданих позивачем розрахунків, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 490073274 від 29 травня 2008 року, яка станом на 30 жовтня 2015 року складається з: 13 701,49 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, що еквівалентно 313 818,73 грн., 6526,78 доларів США простроченої заборгованості за процентами, що еквівалентно 149 489,27 грн., а всього 463 308,00 грн.

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Альфа Банк» до поручителя ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні вимог до поручителя ОСОБА_3, суд виходив з того, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року яким встановлено, що порука ОСОБА_3 була припинена та було відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490073274 від 29 травня 2008 року.

В апеляційній інстанції представником ПАТ «Альфа Банк» було надано копію рішення Апеляційного суду міста Києва від 02 квітня 2015 року, яким скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року було скасовано та задоволено позов банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, посилання на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_3 є помилковими.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Статтею 559 ЦК України визначено підстави припинення поруки.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем) (постанови Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-6цс14, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2056цс15, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Відповідно, якщо кредитним договором установлено обов'язок повернення кредиту та сплати процентів шляхом внесення періодичних платежів, при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя підлягає стягненню заборгованість за кредитом та процентами, строк погашення якої настав за шість місяців до звернення до суду, а також та, яка заявлена до стягнення достроково, якщо інший строк не передбачений договором поруки.

Згідно з наданим до суду розрахунком, ПАТ «Альфа Банк» просило стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом та процентами, обрахованими до 23 липня 2013 року.

З позовом про солідарне стягнення заборгованості до поручителя ОСОБА_3 ПАТ «Альфа Банк» звернулося лише 13 листопада 2015 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України позивач втратив право вимоги до поручителя ОСОБА_3 про погашення вказаної заборгованості, а тому у задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа Банк» в цій частині слід відмовити у зв'язку із спливом шестимічного строку пред'явлення вимоги до поручителя.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа Банк».

Відповідно до ст. 114 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача 6949,62 грн. судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції, та 7644,58 грн. судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Мухи Павла Валерійовича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (місцезнаходження: вул. Десятинна, 4/6, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором № 490073274 від 29 травня 2008 року станом на 30 жовтня 2015 року, яка складає: 13 701,49 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, що еквівалентно 313 818,73 грн., 6526,78 доларів США простроченої заборгованості за процентами, що еквівалентно 149 489,27 грн., а всього 463 308,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (місцезнаходження: вул. Десятинна, 4/6, м. Київ, ) 6949,62 грн. судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (місцезнаходження: вул. Десятинна, 4/6, м. Київ, ) 7644,58 грн. судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 2 лютого 2018 року.

Головуючий Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.