Провадження № 2/712/840/18
Справа № 712/1172/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: ОСОБА_3 про зняття арешту за майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 198 730 грн., 13 квітня 2009 року був виданий виконавчий лист № 2-2176 та відкрито виконавче провадження на його виконання.

Постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 07 жовтня 2009 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4, а саме невизначену частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Проте в Єдиному реєстрі заборон відчужень обєктів нерухомого майна накладено арешт на всю квартиру АДРЕСА_2. Зазначена квартира на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 травня 1993 року, виданого Соснівським райвиконкомом м. Черкаси та свідоцтва про право на спадщину належить на праві спільної часткової власності їй належить 2/3 частки квартири, а сину ОСОБА_4 1/3 частка.

02 жовтня 2016 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку вона прийняла на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але юридично її не оформила, у звязку з наявністю вищевказаного арешту.

ОСОБА_2 відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 20 грудня 2017 року її повідомлено, що виконавче провадження відносно ОСОБА_4 завершене 21 березня 2014 року, проте у відповідача відсутні повноваження для зняття арешту з майна і запропоновано звернутися до суду.

На даний час відпали всі юридичні підстави для арешту майна. Вона являється єдиним власником майна, на яке накладено арешт. Накладена заборона порушує право розпорядження належним майно, тому звернулася з даним позовом до суду.

Позивач до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області до судового засідання не зявився, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Третя особадо судового засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

У звязку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства та Законом України «Про виконавче провадження».

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у ОСОБА_2 відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2176 виданого 13 квітня 2009 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 198 730 грн.

В межах виконання даного виконавчого листа, постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 07 жовтня 2009 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4, а саме: невизначену частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Проте з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна від 15 січня 2018 року вбачається, що на підставі вищевказаної постанови був накладений арешт на всю квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 травня 1993 року, виданого Соснівським райвиконкомом м. Черкаси та свідоцтва про право на спадщину від 05 вересня 2009 року, квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 - 2/3 частки квартири, та сину ОСОБА_4 1/3 частка квартири.

02 жовтня 2016 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть ОСОБА_5 І-СР № 289462 від 05 жовтня 2016 року.

При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті сина, позивачу було повідомлено про існування арешту на квартиру.

ОСОБА_2 відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 20 грудня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено, що виконавче провадження відносно ОСОБА_4 завершене 21 березня 2014 року, проте у відповідача відсутні повноваження для зняття арешту з майна і запропоновано звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права позивача необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту.

За таких обставин, суд вважає, що вказані арешти та обтяження перешкоджають позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо оформлення, користування та розпорядження належним йому майном, а тому позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд

В И Р І Ш И В:

Постанову ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про накладення арешту та оголошення заборони на його відчуження АА№ 770251 від 07 жовтня 2009 року, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_4, а саме: невизначену частку квартири, яка розташована за адресою: вул. Енгельса (вул. ОСОБА_6) 142, кв. 37 в м. Черкаси, та заборонено здійснювати її відчуження скасувати.

Обтяження № 9143721 від 13 жовтня 2009 року про арешт нерухомого майна квартири № 37 по вул. Енгельса (ОСОБА_6) 142 в м. Черкаси, власником якого зазначений ОСОБА_4, що зареєстроване у Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно скасувати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: