Справа № 444/820/17
Провадження № 2/444/51/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Будзан Н.В., Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа : Завідувач Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я. про визнання свідоцтв про вступ в спадщину недійсними та визнання договорів дарування недійсними,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, виданого ОСОБА_4 за померлим ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо успадкування земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, яка знаходиться в АДРЕСА_4, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, виданого ОСОБА_4 за померлим ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо успадкування земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 яка знаходиться в АДРЕСА_4, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 13.11.2015 р. серія та номер 1496, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого Жовківською державною нотаріальною конторою, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 13.11.2015 р. серія та номер 1495, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого Жовківською державною нотаріальною конторою.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер його батько ОСОБА_1 Спадщину після смерті батька прийняла його мати ОСОБА_4 Позивач також вважає себе спадкоємцем першої черги, оскільки прийняв спадщину за померлим шляхом вступу у фактичне володіння майном. Зазначає, що з 2000 року до дня смерті постійно проживав разом з батьком у його будинку по АДРЕСА_4, доглядав свійську худобу, обробляв земельну ділянку. Вважає, що мати немала жодних правових підстав отримати свідоцтво на все спадкове майно, оскільки він також прийняв спадщину як спадкоємець першої черги.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні подали письмові заперечення на позов, вважають, що позов є безпідставним, оскільки з 1985 року ОСОБА_1 в с. Звертів не проживав, такий вибув до м. Львова, де з сім'єю проживає і на даний час. За час життя батька позивач приїжджав час від часу допомагати по господарству, але постійним місцем проживання його було м. Львів, де такий був зареєстрований до 2013 року. Також зазначають, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту свої прав.

Третя особа Жовківська державна нотаріальна контора в судове засідання явку представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши зібрані у справі докази суд прийшов до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 р., за життя покійний ОСОБА_5 заповітів не складав. Матеріалами спадкової справи № 468/2014 після смерті ОСОБА_5 підтверджується, що спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4, яка на момент смерті чоловіка була зареєстрована та проживала разом із ним в АДРЕСА_4. 04.02.2015 р. держаним нотаріусом Жовківського нотаріального округу Галань О.Я. спадкоємцю ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_4, житловою площею 38,6 кв.м., загальною площею 63.3 кв.м., при якому є господарська будівля з літньою кухнею, споруди, зареєстроване в реєстрі за № 134. Інша частина житлового будинку належала ОСОБА_4 на праві власності на підставі Рішення Жовківського районного суду Львівської області у справі № 444/1965/15-ц від 09.09.2015 р., яке набуло законної сили. 13.10.2015 р. ІНФОРМАЦІЯ_5 держаним нотаріусом Жовківського нотаріального округу Галань О.Я. спадкоємцю ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0.4308 гав с. Звертові по вул. Незалежності, кадастровий номер НОМЕР_1, зареєстроване в реєстрі за № 1202, та свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0.2500 га в АДРЕСА_4, кадастровий номер ділянки НОМЕР_2, зареєстроване в реєстрі за № 1201.

Вищезазначене майно ОСОБА_4 подарувала своїй доньці відповідачеві у справі ОСОБА_2, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я. 13.11.2015 р., зареєстрованим в реєстрі за № 1494, договором дарування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0.4308 га, кадастровий номер НОМЕР_1, посвідченого державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я. 13.11.2015 р., зареєстрованим в реєстрі за № 1496 та договором дарування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0.2500 га, кадастровий номер ділянки НОМЕР_2, посвідченому державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я. 13.11.2015 р., зареєстрованим в реєстрі за № 1495, та відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_2.ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 померла.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки, що були видані матері ОСОБА_4, та про визнання недійсним договорів дарування таких ділянок позивач ОСОБА_1 посилається на те, що такий прийняв спадщину за померлим батьком ОСОБА_5 шляхом вступу у фактичне володіння майном, та починаючи з 2000 року до дня смерті батька такий постійно з ним проживав, тому вважає себе спадкоємцем першої черги.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із частиною першою статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Ч. 1 ст. 29 ЦК України передбачає, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Пунктами 3.21, 3.22 Глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявною в матеріалах справи довідкою виконкому Надичівської сільської ради за № 17/433 від 20.03.2017 р. підтверджується те, що спадкодавець ОСОБА_5 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 р. був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_4 разом із дружиною ОСОБА_4 Даний факт підтверджується також і наявною в матеріалах справи копією погосподарської книги на будинковолодіння АДРЕСА_4 за 2006-2010 роки.

Зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 в період з 1998 до 2011 року була квартира АДРЕСА_1, а в період з 28.12.2011 по 29.11.2013 р. квартира АДРЕСА_2, що підтверджується підтверджуються листом Управління житлового господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 13.02.2017 р. № 2501-492 та довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку ЛКП «Варшавське-407» від 13.02.2017 р.

Як вбачається із довідки виконкому Надичівської сільської ради за № 17№8 від 03.01.2017 р., ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, який був зареєстрований в АДРЕСА_4, вибув у м. Львів 25.12. 1985 року. 04.12.2013 р. зареєструвався в АДРЕСА_5, даний будинок не введений в експлуатацію, господарський номер на цей будинок не відкрито.

Як на доказ постійного проживання разом із батьком до моменту смерті останнього позивач посилається на акт обстеження земельної ділянки від 13.06.2016 р., затверджений сільським головою О.Р. Драган. Разом з тим, як вбачається з тексту вказаного акта, такий складений зі слів депутата ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_1 вже більше 20 років дійсно проживав і зареєстрований у своєму будинку. Зазначене не підтверджує факт постійного проживання ОСОБА_1 саме в будинку АДРЕСА_4 разом із батьком, а інформація про реєстрацію ОСОБА_1 за вказаною адресою спростовується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що в селі проживали батьки позивача, часто бачив як позивач допомагав їм по господарству, чи бачив ОСОБА_1 в селі і скільки разів саме у 2009 році свідок не пам'ятає. Свідок ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_1 в селі має худобу і город, звертався до нього по допомогу по господарству, що було у 2009 році не пам'ятає. Свідок ОСОБА_11 пояснив, що у 90-х роках працював разом з позивачем, сам свідок в с. Зветові не живе, час від часу підвозив позивача зі Зветова на роботу. Свідок ОСОБА_12 пояснив, що у 1984-85 роках працював з позивачем, знає, що той проживав в с. Зветові та будував там хату, у 2008-2009 роках часто забирав позивача з села. Свідок ОСОБА_13 чоловік відповідача, підтвердив, що позивач проживав в м. Львові, а до батьків приїжджав допомагати по господарству. Свідок ОСОБА_14 повідомив, що за батьками доглядала відповідачка ОСОБА_2, бачив, що позивач підвозив маму і сестру до села, коли це було не пам'ятає. Свідок ОСОБА_7 підтвердив, що у 2009 році ОСОБА_1 приїжджав зі Львова допомагати батькам. За батьками в селі щодня доглядала відповідач ОСОБА_2 Свідок ОСОБА_15 також підтвердила, що хворих батьків в селі доглядала саме ОСОБА_2, позивач приїжджав рідко, на що його батьки завжди скаржилися. Свідок ОСОБА_16, який проживає в с. Звертові повідомив, що має город біля позивача, бачив як такий починав будову, чи проживав позивач в селі в жовтні 2009 не пам'ятає. Суд також відхиляє подані позивачем квитанції про сплату послуг газопостачання абонентом ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_6, оскільки такі, на думку суду, не свідчать про постійне проживання позивача разом із спадкодавцем по АДРЕСА_4на момент смерті останнього.

Судом також встановлено, що у серпні 2002 року сім'я ОСОБА_1 фактично заселилася у квартиру АДРЕСА_2. 09.03.2005 р. Шевченківським районним судом м. Львова було прийнято рішення про виселення сім'ї ОСОБА_1 з 4-х осіб з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення. Сім'я ОСОБА_6 фактично виселена із вказаної квартири не була, аж до моменту видачі ордеру на вищезазначену квартиру - 24.06.2011 р. сім'я ОСОБА_6 фактично проживала за згаданою адресою. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи листом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради за № 2501-1893 від 30.05.2017 р. та листом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради за №2501-2077 від 21.06.2017р., копіями матеріалів цивільної справи про примусове виселення сім'ї ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_2, а саме позовною заявою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про виселення, довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 23.04.2004 р., вимогою Начальника Житлово-експлуатаційної контори № 404 про звільнення самовільно зайнятої квартири від 20.08.2002 р., актом про самовільне вселення від 20.08.2002 р., рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.09.2004 р.

Доводи позивача про те, що такий починаючи із 2000 року постійно проживав з батьком в АДРЕСА_4 спростовуються також і наявним в матеріалах справи рішенням Жовківського районного суду м. Львова у справі № 2-1709/2005 від 24.06.2005 р. за позовом ПАТ «Львівобленерго» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення Правил користування електричною енергією, яким встановлено, що у будинку старої забудови проживають та зареєстровані тільки ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_4 Суд також бере до уваги довідку Середньої загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів №20 м. Львова від 30.05.2017 р. за №50 про те, що діти позивача ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_3 навчався у вказаній шкоді з 1995 р. до 17.06.2003 року включно, а ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_4 навчався у вказаній школі з 1999 по 2007 рік. Суд критично оцінює поданий позивачем акт про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 в с. Звертові, в домогосподарстві по АДРЕСА_4, складений сусідами ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, оскільки відомості, викладені в ньому спростовуються наявними у справі письмовими доказами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що належних та достатніх доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини позивач у справі не надав, натомість факт такого проживання спростовується іншими зібраними у справі доказами.

Крім того, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту права у вигляді визнання недійсними договорів дарування спадкового майна, укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, суд також вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно п.п. 19, 21 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2012 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зважаючи на наведене, враховуючи те,позивачем пред'явлено позовні вимогипро визнання недійсним договорів дарування, учасником яких такий не був, суд також приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає суті порушеного права, а відтак є неправильним та неефективним.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, видане ОСОБА_4, за померлим ОСОБА_5, від 14.08.2015 року Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області, серія та номер: 1202, щодо успадкування земельної ділянки, площею 0,4308 га, з кадастровим номером: НОМЕР_1, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 27, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та скасування Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41226016 від 14.08.2015 року Свідоцтва про права на спадщину на земельну ділянку з кадастровим номером: НОМЕР_1, площею 0, 4308 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, видане ОСОБА_4, за померлим ОСОБА_5, від 14.08.2015 року, Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області, серія та номер: 1201, щодо успадкування земельної ділянки, площею 0,2500 га, з кадастровим номером: НОМЕР_2, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 27, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та скасування Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41225950 від 14.08.2015 року Свідоцтва про права на спадщину на земельну ділянку з кадастровим номером: НОМЕР_2, площею 0, 2500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 13.11.2015 року, серія та номер: 1496, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого Жовківською державною нотаріальною конторою (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1), визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 13.11.2015 року, серія та номер: 1495, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого Жовківською державною нотаріальною конторою (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Мікула В. Є.