справа № 156/602/17
Провадження № 2/156/8/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2018 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Нєвєрова І. М.,

за участю секретаря Салатюк Г. В.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа - виконавчий комітет Литовезької сільської ради Іваничівського району Волинської області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим будинком № 4-а по вул. Б.Хмельницького у с. Литовеж Іваничівського району Волинської області шляхом вселення її з доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до даного будинку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.06.2009 року вони з ОСОБА_6 (сином Відповідача), одружились, та, за згодою ОСОБА_2, вселились і були зареєстрованими у ІНФОРМАЦІЯ_1. У будинку також зареєстрували їхніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, 22.12.2016 року за трагічних обставин її чоловік помер. Через деякий час Відповідач вигнала її та дітей з будинку, де вони проживали. В будинку залишились її особисті речі та речі її дочок. На даний час вони з дітьми не мають постійного місця проживання. Вважає, що вона разом з неповнолітніми доньками мають право на рівних правах з Відповідачем користуватися житловим будинком. У зв'язку із тим, що Відповідач обмежує доступ до житла, вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, наведених у позовній заяві. Позов просили задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала повністю та додатково пояснила, що позов являється безпідставним, оскільки спору немає. Позивач добровільно виселилась з будинку, забравши з собою дітей та переїхала до м. Нововолинська, хоча вона була проти. Позивач відмовилася отримати ключі від будинку та воріт, коли вона їй пропонувала. Позивач шантажує її, погрожуючи забрати дітей та не дозволити їй з ними бачитись, якщо вона не купить їй квартиру в місті.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Литовезької сільської ради Іваничівського району Волинської області не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, визнання позовних вимог у повному обсязі та не заперечив щодо задоволення даного позову.

Вислухавши учасників процесу, врахувавши, що згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд прийшов до висновку, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

В судовому засіданні встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок № 4а по вул. Б.Хмельницького (Радянська) в с. Литовеж Іваничівського району Волинської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 88851887 від 06.06.2017 року. Підставою виникнення права власності є Свідоцтво про право власності № 17 від 18.07.2008 року видане Литовезькою сільською радою Іваничівського району Волинської області (а.с.11).

Згідно Свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 108919 виданого виконавчим комітетом Тудорковичівської сільської ради Львівської області 02.06.2009 року ОСОБА_6 (син Відповідача) та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 02.06.2009 року про що зроблено відповідний актовий запис № 1. (а.с.7)

Позивач ОСОБА_3 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 17.07.2009 року, що підтверджується відміткою про зареєстроване місце проживання за вищевказаною адресою у паспорті громадянина України ОСОБА_3 серії АЮ № 285939 (а.с.6).

Сторонами визнається той факт, що ОСОБА_3 з чоловіком ОСОБА_6 та їхніми дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проживали у спірному будинку за згодою власника ОСОБА_2

22.12.2016 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ № 194937 (а.с.10).

Станом на 23.05.2017 року у будинку № 4а по вул. Б.Хмельницького у с. Литовеж Іваничівського району Волинської області разом з Позивачем зареєстровані також її доньки: ОСОБА_4 23.06.2009 року та ОСОБА_5 26.07.2013 року, що підтверджується довідкою Литовезької сільської ради Іваничівського району Волинської області № 317 від 23.05.2017 року (а.с.5).

Із дослідженого в судовому засіданні диску з копією технічного запису телефонної розмови між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судом встановлено, що ОСОБА_3 відхиляла пропозицію ОСОБА_2 проживати з дітьми у її будинку, мотивувавши дане рішення неприязними відносинами, що склалися між ними.

Із показань свідка ОСОБА_8 судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склалися неприязні відносини, в результаті чого ОСОБА_8 стала свідком їхньої сварки у Литовезькій сільській раді з приводу житла. Відповідач пропонувала ОСОБА_3 проживати разом з дітьми у будинку № 4а по вул. Б.Хмельницького у с. Литовеж, однак Позивач не погоджувалася на дану пропозицію. Згодом конфлікт було припинено, так, як сторони примирилися.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150 ЖК України).

Власник житлового будинку у відповідності із ст. 383 ЦК України має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Заслухавши сторони по справі, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, врахувавши визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7-9, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 391, 405, ЦК України, ст. 9, 64, 156 ЖК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3, мешканкою буд. 4-а вул. Б. Хмельницького с. Литовеж Іваничівського району Волинської області (паспорт серії АЮ285939) разом з неповнолітніми доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будинком № 4-а (чотири а) по вул. Б.Хмельницького в с. Литовеж Іваничівського району Волинської області, шляхом вселення ОСОБА_3 з доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до даного будинку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нєвєров