ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6368/17 Номер провадження 22-ц/814/260/18Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

секретар: Радько О.М.

за участю представника позивача Озірської В.С.

розглянула у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2018 року

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2018 року клопотання представника відповідача - ОСОБА_4, задоволено.

Залишено позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг без розгляду, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору (т.2, а.с.61).

З цією ухвалою не погодилося АТ КБ «ПриватБанк», представник якого в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів скарги зазначають, що банк, звертаючись до суду з даним позовом про стягнення боргу за Договором банківського обслуговування №б/н від 29.01.2008 року, долучило до нього копію такого договору на обгрунтування заявлених вимог. Також, на виконання вимог суду додатково було надано наступні докази: довідка про видані картки; довідка про встановлення кредитного ліміту; фото клієнта з карткою; копія анкети-заяви від 24.12.2014 року; виписка по рахунку, та надано письмові пояснення із зазначенням неможливості надання інших доказів, витребуваних судом.

Вважають, що неподання належних доказів є підставою для відмови в задоволені позову, а не залишення позовної заяви без розгляду.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У вересні 2017 року позивач звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 29021,56 грн. за кредитним договором №б/н від 29.01.2008 року, яка складається з наступного: 2969,41 грн. - заборгованість за кредитом; 21532,08 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1370,07 грн. - штраф (процентна складова); вирішити питання судових витрат (т.1, а.с.1-2).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.11.2017 року клопотання відповідача ОСОБА_3, задоволено.

Витребувано від ПАТ КБ «ПриватБанк» документальне підтвердження строку дії карти, виданої 29 січня 2008 року ОСОБА_3 та оригінал заяви ОСОБА_3 про відкриття карткового рахунку та видачу картки від 29 січня 2008 року.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» надати витребувані документи до суду до 22.11.2017 року (т.1, а..48).

На виконання вказаної ухвали суду 21.12.2017 року на електронну адресу місцевого суду надійшла відповідь банку за №23834 від 20.12.2017 року та довідка про видачу кредитних карток (т.1, а.с.71-74).

02.01.2018 року на електронну адресу місцевого суду надійшла ще одна відповідь банку за №28857 від 02.01.2018 року разом з випискою по рахунку, довідкою про видачу кредитних карток, фото клієнта з продуктом, довідкою щодо встановлення кредитного ліміту (т.1, а.с.77-107).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.03.2018 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, задоволено.

Витребувано від ПАТ КБ «ПриватБанк» наступні документи: оригінали та копії заяв-анкет відповідача про видачу кредитних карток та відкриття відповідних банківських рахунків за всіма виданими картками; Умови та правила надання банківських послуг, які діяли станом на день подання відповідачем відповідних заяв-анкет; виписку по особовим рахункам (особовому рахунку) з показом у хронологічному порядку відповідних дій (транзакцій) по зняттю та поверненню коштів у розрізі дії по відповідним кредитним карткам (по кожній кредитній картці окремо); розрахунок заборгованості станом на дату закінчення дії відповідної кредитної картки із зазначенням видів боргу.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» надати витребувані документи до суду та направити їх копії відповідачу в строк до 30.03.2018 року (т.1, а.с.132).

На виконання вказаної ухвали суду, 23.03.2018 року на електронну адресу місцевого суду надійшла відповідь банку №31487-ВБ від 22.03.2018 року разом з випискою по рахунку та обгрунтуванням причин ненадання всіх затребуваних документів (т.1, а.с.136-155).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.04.2018 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, задоволено.

Витребувано втретє від ПАТ КБ «Приватбанк» наступні документи: - оригінали та копії заяв-анкет відповідача про видачу кредитних карток та відкриття відповідних банківських рахунків за всіма виданими картками; - Умови та правила надання банківських послуг, які діяли станом на день подання відповідачем відповідних заяв-анкет; докази видачі всіх кредитних карток, які були видані відповідачеві з 2008 року, у тому числі з наданням фото відповідача та підписів відповідача на підтвердження отримання карток; - виписку по особовим рахункам (особовому рахунку) з показом у хронологічному порядку відповідних дій (транзакцій) по зняттю та поверненню коштів у розрізі дії по відповідним кредитним карткам (по кожній кредитній картці окремо); - розрахунок заборгованості станом на дату закінчення дії відповідної кредитної картки із зазначенням видів боргу.

Зобов»язано ПАТ КБ «Приватбанк» надати витребувані документи до суду та направити їх копії відповідачу в строк до 07 травня 2018 року з наданням до суду доказів про направлення документів відповідачеві (т.1, а.с.161).

03.05.2018 року місцевим судом було отримано від банку наступні документи: виписка по кредитному рахунку Клієнта; довідка перевипущених карток; довідка про зміну кредитного ліміту; фото клієнта з перевипущеними картками; копія супровідного листа з відміткою про отримання представником відповідача (т.1, а.с.165-188).

Також, як додатки до відповіді на заперечення, Банком було надано суду виписку по рахунку, анкету-заяву клієнта (т.2, а.с.6-33).

В подальшому, як зазначено вище, місцевим судом було постановлено оскаржувану ухвалу (т.2, а.с.61), при винесенні якої місцевий суд виходив із того, що позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Проте, такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Як зазначено вище, 09.11.2017, 13.03.2018, 13.04.2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області було постановлено ухвали про витребування з ПАТ КБ «ПриватБанк» документів, необхідних для правильного вирішення спору.

Так, позивачем, на виконання вимог вказаних ухвал суду, було надано відповіді №23834 від 20.12.2017 року, №28857 від 02.01.2018 року, №31487-ВБ від 22.03.2018 року, до яких долучено наявні у Банку документи та надано пояснення про неможливість надати суду інші затребувані докази.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч.7,10 ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Аналізуючи наведені норми закону обов'язковою умовою залишення позову без розгляду, з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України,є неподання до суду затребуваних документів або не повідомлення суду про неможливість їх подачі.

При цьому, матеріалами справи встановлено, що позивач в повному обсязі виконав вимоги закону та подав до суду наявні у нього затребувані документи та повідомив суд про неможливість надати суду інші затребуванні документи, у зв'язку з їх відсутністю у Банку.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується право на суд, захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про суд і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду, тобто судді зобов»язані застосовувати рішення Європейського суду з прав людини» як джерело права на всіх етапах провадження нарівні з Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Європейський суд у своїй практиці виходить з того, що доступ до правосуддя займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, суд виходить з принципу недопустимості обмеження права громадян на звернення до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Зокрема у рішенні від 04 червня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Також, Європейський суд зазначає, щоположення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» п.36) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

З урахуванням вищевикладеного, районним судом помилково не взято до уваги той факт, що позивачем в повній мірі виконано вимоги закону та, враховуючи встановлені статтями 12,13 ЦПК України принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, з яких вбачається, що неточність чи недоведеність позивачем своїх вимог не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду, місцевим судом було порушено гарантоване Конституцією України, законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, право на справедливий суд.

Виходячи з вищевикладеного, місцевий суд дійшов невірного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи , порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», - задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2018 року, - скасувати.

Матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг, - повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Т.О. Кривчун

СУДДІ : Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак