Постанова

Іменем України

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 398/1472/15-ц

провадження № 61-229св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Ульянівська сільська рада Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2017 року у складі колегії суддів Дуковського О. Л., Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Ульянівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2015 року у складі судді Ковальової О. Б. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2016 року у складі колегії суддів Черненко В. В., Потапенка В. І., Чорнобривець О. С. рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено: визначено ОСОБА_4 додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та зазначено, що термін для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори слід відраховувати з 17 лютого 2016 року.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивач отримала травму і перебувала на лікуванні, що підтверджується випискою із медичної картки, виданою поліклінікою міської лікарні №1 м. Олександрії Кіровоградської області, у зв'язку з чим пропустила строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин.

У серпні 2017 року представник ОСОБА_5 подав до апеляційного суду заяву про перегляд рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви посилався на те, що встановлений рішенням апеляційного суду факт отримання травми ОСОБА_4, що стало підставою для визначення її додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, є вигаданою, оскільки не підтверджена матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні від 17 травня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення.

Також представник відповідача вказує, що службовою перевіркою комісії, створеної наказом директора департаменту охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації, встановлено, що у формах первинної облікової документації відсутні записи щодо звернення за наданням медичної допомоги або лікування ОСОБА_4 Дані про проведення рентгенографічного обстеження також відсутні, при тому що таке обстеження є основним методом вірної діагностики. Вважає, відсутність факту травмування ОСОБА_4 у зазначений нею період спробою отримати спадщину від її батька у протизаконний спосіб. Про існування даних обставин ОСОБА_5 стало відомо з телефонної розмови з співробітниками прокуратури, а також з отриманої 15 серпня 2017 року відповіді на її звернення до правоохоронних органів. Вважає вказані обставини нововиявленими і просила рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2016 року скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції від 10 грудня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2017 року заяву представника ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду залишено без задоволення.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що обставини, на які посилається відповідач, не є нововиявленими в розумінні статті 361 ЦПК України (2004 рік), оскільки факт здійснення досудового розслідування сам по собі не підтверджує і не спростовує наявності факту травмування позивача, адже підставою, яка звільняє від доказування, є лише вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, який у даному випадку відсутній.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_5 скористалася своїм правом оскаржити рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2016 року у касаційному порядку, але у відкритті касаційного провадження було відмовлено у зв'язку з відсутністю підстав для висновків про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2017 року та постановити нову ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_5 Посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви про перегляд рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами, оскільки належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_4 у зазначений нею період перебувала на лікуванні та не мала можливості самостійно рухатись, у матеріалах справи не міститься. Зокрема, відсутні дані про звернення позивача до реєстратури медичного закладу, рентгелогічного кабінету та відсутні записи у журналах реєстрації хворих.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 19 серпня 2014 року помер ОСОБА_7, який є батьком ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно.

Відповідно до нотаріально посвідчених заповітів від 20 листопада 2013 року та 02 липня 2014 року ОСОБА_7 заповів ОСОБА_4 належні йому земельні ділянки, площею 6,0311 га та 6,0278 га, які розташовані за адресою Кіровоградська область, Олександрійський район, Ульянівська сільська рада, за межами населеного пункту.

11 грудня 2014 року ОСОБА_5 як дочка спадкодавця подала до Олександрійської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте, 12 березня 2015 року нотаріус постановою відмовив ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 у зв'язку з наявністю вказаних заповітів.

Відповідно до листа державного нотаріуса від 12 березня 2015 року нотаріус повідомив ОСОБА_4, що вона пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини, так як не подала відповідної заяви, а разом зі спадкодавцем вона не проживала та не була зареєстрована, і роз'яснив, що вона має право звернутись до суду.

17 березня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Мотивувала позов тим, що строк звернення із заявою про прийняття спадщини пропустила у зв'язку з тим, що отримала травму ноги і з 02 лютого 2015 року по 26 лютого 2015 року перебувала на лікуванні та не мала можливості самостійно рухатись, а тому вчасно самостійно не змогла подати заяву, у зв'язку з чим пропустила десять днів для звернення із відповідною заявою. Зазначені обставини підтверджуються випискою із медичної картки, виданою поліклінікою міської лікарні №1 м. Олександрії Кіровоградської області.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач з поважних причин не реалізувала своє право своєчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відповідно до статті частини третьої 1272 ЦК України є підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Звертаючись із заявою про перегляд рішення апеляційного суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, представник ОСОБА_5 зазначав, що травма ОСОБА_4, яка стала підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є вигаданою, оскільки з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні від 17 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 ухиляється від проведення судово-медичної експертизи для встановлення факту наявності у неї травми ноги.

Відповідно до вимог частини першої статті 361 ЦПК України (2004 року) рішення або ухвала суду, яким закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України (2004 року) передбачено, що підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У пунктах 3, 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України (2004 року).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України (2004 року), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК України (2004 року) нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі, спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Не можуть бути визнані нововиявленими нові обставини, тобто такі, що виникли після постановлення рішення, а також обставини, на які посилалась особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в скарзі або які могли бути встановлені при з'ясуванні судом обставин у справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд взяв до уваги вищенаведені роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», та дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_5 про перегляд рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2016 року за нововиявленими обставинами немає. При цьому суд правильно виходив із того, що обставини, на які заявник посилається у заяві, не можуть розцінюватися як нововиявлені обставини у розумінні статті 361 ЦПК України (2004 року), оскільки не є встановленими обставинами, які існували на час розгляду справи.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що факт травми ОСОБА_4 є вигаданим, оскільки факт її звернення за медичною допомогою зафіксований у медичній картці не відповідає вимогам чинного законодавства, а ухилення позивача від проведення судово-медичної експертизи підтверджує відсутність травми. Колегія суддів відхиляє ці аргументи, оскільки підставою для прийняття рішення апеляційним судом був запис у медичній картці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який відповідає вимогам чинного законодавства.

Обставини, на які посилається представник ОСОБА_5 в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не є істотними та предметом дослідження у суді апеляційної інстанції і висновки щодо цього, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат