АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.

Справа № 761/22629/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/617/2018

24 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палата з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В своєму позові позивач просив визнати незаконним та скасувати Наказ від 10 червня 2017 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Свої вимоги обґрунтував тим, що з жовтня 2016 року він працює в Таврійському національному університеті імені В.І. Вернадського на посаді проректора з науково- педагогічної діяльності та міжнародних зв'язків.

09 червня 2017 року наказом № 489-к позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

З вказаним наказом позивач не погоджується та просив його скасувати.

Свої вимоги обґрунтував тим, в його діях був відсутній склад правопорушення, а відповідач порушив порядок накладення адміністративних стягнень.

Також позивач зазначив, що в наказі невірно зазначено його посаду проректора з науково-педагогічної діяльності без слів «та міжнародних зв'язків». Вважає, що його було притягнуто до відповідальності за відсутність на робочому місці 25 та 26 травня, а також 30 травня 2017 року неправомірно оскільки про свою відсутність він повідомляв керівництво університету доповідними записками, а його відсутність була пов'язана звиконанням його посадових обов'язків та в інтересах університету.

Апелянт зазначив що, висновок комісії із проведення розслідування щодо встановлення фактів порушень трудової дисципліни є незаконним, оскільки в нього не було відібрані пояснення, не вказано на підставі якого нормативного акту діяла комісія та висновок не містить даних, на підставі яких здійснюється облік часу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт послався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що оскаржуваний Наказ від 09 червня 2017 року № 517-К був винесений щодо неіснуючої у штатному розписі посади «проректора з науково-педагогічної діяльності», в той час як він обіймав посаду «проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв'язків».

Вважає, що назва посади є істотною та необхідною умовою для наказу про винесення догани та невірне визначення посади у Наказі свідчить про порушення порядку його складання та додатково підтверджує протиправність Наказу.

Судом першої інстанції не було надано відповідної оцінки вказаному факту, внаслідок чого суд безпідставно відхилив факт незаконності оскаржуваного Наказу.

Апелянт звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції при встановленні наявності належних правових підстав для винесення догани невірно застосував норми, що регулюють процес звільнення працівника, та в той же час суд прямо вказує, що норми якими регулюється звільнення, зокрема імперативна заборона звільнювати працівника під час тимчасової непрацездатності, не можуть бути застосовані при винесенні догани.

Вважає, що оскаржуваний Наказ був винесений з порушенням діючого трудового законодавства, оскільки не мав місце факт неналежного виконання трудових обов'язків працівника, що тягне за собою накладення дисциплінарної відповідальності.

Крім того апелянт зазначає, що на незаконність Наказу вказує, те що в його діях відсутній склад правопорушення, порушено порядок накладання дисциплінарного стягнення, а саме не відібрання від нього пояснень, відповідачем не доведено неповажність причини відсутності на робочому місці, оскільки ОСОБА_2 діяв в рамках виконання покладених на нього трудових обов'язків.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апелянт та його представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, про що надав відзив та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суду погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що при вирішенні спору суд повно та всебічно з'ясовував обставини справи та правильно застосував норми матеріального права.

Судом першої інстанції було вірно встановлено що згідно з актами про відсутність на роботі працівника від 26.05.2017 р. та від 30.05.2017 р. зафіксована відсутність на роботі проректора науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв'язків ОСОБА_2 26.05.2017 р. з 10.00 год. до 12.30 год. 30 хв. та 30.05.2017 р. з 11 год.32 хв. до 15 год. 23 хв. ( а.с. 132-133)

Також суд встановив, що згідно з п. 7.4.1. Правил внутрішнього розпорядку Таврійського національного університету ім. І.В. Вернадського в Університеті встановлюється такий режим роботи для працівників, що працюють за п'ятиденним робочим тижнем: початок роботи - 8.390; перерва на відпочинок і харчування 12:30-13-15; закінчення роботи : з понеділка по четвер - 17:30, п'ятниця -16.15 год.

За положеннями п 4.1.3. Правил працівники університету зобов'язані дотримуватись дисципліни праці ( вчасно приходити на роботу, дотримуватись встановленої тривалості робочого часу, використовувати робочий час для виконання трудових обов'язків тощо).

Судом першої інстанції також було встановлено, що згідно з висновком проведення дисциплінарного розслідування щодо встановлених фактів порушень трудової дисципліни позивачем від 07.06.2017 р. затвердженим в.о. Ректора ОСОБА_4 встановлено, що позивач без доручень та згоди керівництва університету дозволяє собі систематично бути відсутнім на роботі без поважних причин.

Зокрема відсутність на роботі 30.05.2017 р. 3 години 6 хвилин можна кваліфікувати як прогул без поважних причин, правовим наслідком якого є звільнення з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рекомендовано оголосити ОСОБА_2 догану ( а.с. 158-159)

Наказом № 517-к від 09.06.2017 року до позивача ОСОБА_2 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі без поважних причин) на підставі висновку комісії від 07.06.2017 року (а.с. 121).

30.05.2017 року об 11:31 год. ОСОБА_2 звернувся до т.в.о. ректора ОСОБА_5 із заявою (вх. №09/01-315), в якій він повідомив про те, що виїхав для зустрічі з керівником департаменту з міжнародних заходів Асоціації українсько-китайського співробітництва (а.с. 28).

Того ж дня об 15:32 ОСОБА_2 звернувся до в.о. ректора ОСОБА_4 із службовою запискою про прийняття рішення щодо участі університету в Китайській освітній виставці (а.с. 29).

Проте судом встановлено, що вказана зустріч з керівництвом університету не узгоджувалась, доручень щодо проведення такої зустрічі від керівництва Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського ОСОБА_2 не надавалось, будь-яких офіційних запрошень від Асоціації українсько-китайського співробітництва до ТНУ не надходило.

У зв'язку з відсутністю ОСОБА_2 на робочому місці було складено акт від 30.05.2017 року, зафіксована відсутність ОСОБА_2 на роботі без поважних причин з 11 год. 32 хв. до 15 год. 23 хв. (а.с. 133).

31.05.2017 р. позивача було ознайомлено з актом про відсутність на робочому місті від 30.05.2017 р.

Ознайомившись з актом але не підписавши його позивач виклав письмово свої пояснення з приводу правомочності складання акту, повноважень осіб які склали акт та підстав його відсутності (а.с. 133).

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ст. 148 КЗпП України).

Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Згідно з висновку Верховного Суду України по справі № 6-2801цс15 від 19. 10. 2016 р. зазначено, що відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вивчення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представниками суду доказами.

Таким чином доводи позивача стосовно того що від нього не відібрались пояснення, не можуть бути підставою для скасування судового рішенні, оскільки сам факт порушення позивачем трудової дисципліни ретельно перевірявся і встановлений судом.

Позивач згідно зі своєю посадовою інструкцією проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв'язків підпорядковується безпосередньо ректору університету та несе перед ним відповідальність.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що його посадовою інструкцією визначено академічну мобільність, а також те, що його відсутність була обумовлена зустрічами в інтересах університету, не визнаються колегією суддів поважними причинами відсутності ОСОБА_2 на роботі, оскільки він не наділений повноваженнями на свій розсуд здійснювати такі дії без узгодження їх із керівництвом університету.

Доводи апелянта про те, що в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності було невірно вказано повне найменування його посади на думку колегії суддів не має істотного значення оскільки це не впливає на характер вчиненого позивачем дисциплінарного проступку.

Колегія суддів вважає, що дана обставина не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та наказу про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку проте, що оскаржуваний позивачем наказ Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 09 червня 2017 року № 517-к про оголошення догани ОСОБА_2, видано правомірно з дотримання трудових прав позивача, а тому підстави для його скасування відсутні.

Підставою притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є наявність в діях працівника складу дисциплінарного проступку: дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На думку колегії суддів, матеріали справи містять докази, які узгоджені між собою та в своїй сукупності підтверджують обґрунтованість позовної заяви.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту та тягар доказування лежить на сторонах спору.

Враховуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, є обґрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 січня 2018 року.

Головуючий

Судді