ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8028/18
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"08" листопада 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши заяву ОСОБА_2про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "БЛС", про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ТОВ "БЛС", про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Разом із позовом, з метою забезпечення позовних вимог позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить накласти арешт на грошові кошти в межах суми позову, а саме 36 740,36 грн., що знаходяться на рахунках в банківських установах або в інших установах та належать відповідачу ОСОБА_3, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заявлену вимогу позивача, щодо накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_3, які знаходяться на розрахункових рахунках у будь-яких банківських і фінансових установах, суддя вважає необґрунтованою, оскільки не зазначено саме в яких фінансових установах містяться та на яких рахунках знаходяться грошові кошти відповідача, їх розмір, що робить неможливим задовольнити в даному випадку таку вимогу позивача.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.п.4,5 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При застосуванні відповідних заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб.

Таким чином, заявлені вимоги позивача щодо забезпечення позову, є такими що суперечать нормам чинного законодавства, та порушують права інших осіб.

Отже, враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 151-153, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "БЛС", про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя: