АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/266/15-ц Головуючий в І інстанції Хайдарова І.О. Номер провадження №22-ц/791/ 73/2018 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2018 року березня місяця 01 дня Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2
ОСОБА_3
за участі секретаряОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування завданої моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_7, яка діє від імені ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Хайдарової І.О.,

В С Т А Н О В И В

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, зменшивши позовні вимоги, посилався на те, що 16.09.2014 року ОСОБА_8, намагаючись вплинути на вирішення питання його побачень з їх спільною дитиною, звернулась зі скаргою до Прокуратури Херсонської області, в якій вказувала на те, що він, займаючи відповідальну посаду в прокуратурі, вчиняє дії, які свідчать про його аморальний спосіб життя, а також додала до скарги, на підтвердження зазначеного нею, його фотокартки з принизливими, неправдивими коментарями.

29.09.2014 року відповідачкою до Генеральної прокуратури України та Управління Служби безпеки України в Херсонській області було направлено аналогічні скарги з доданими до них особистими фотографіями, на оприлюднення яких він згоди не давав.

Також фотознімки з неправдивими коментарями направлялися до Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, надавалися відповідачкою на огляд представникам сектору з питань опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради, районним судам при вирішенні інших спорів, що виникали між сторонами по справі.

Вважає надану відповідачкою до правоохоронних органів інформацію недостовірною, такою, що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, внаслідок чого він змушений був звільнитись із посади начальника відділу представництва інтересів держави і громадян у суді прокуратури м. Херсона. При цьому, метою поданих скарг було відсторонення його від дитини, адже відповідачкою неодноразово висловлювалось бажання «викреслити його з життя дитини» шляхом позбавлення батьківських прав, скарг та наклепів, направлення вимог до компетентних органів про звільнення його із займаної посади.

Позивач зазначає, що внаслідок цілеспрямованих дій відповідачки щодо поширення про нього зазначеної неправдивої, ганебної інформації йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає в приниженні його честі, гідності та ділової репутації. Окрім того, він був змушений звільнитися з роботи, втратив джерело існування, а тому відчуває сильні душевні страждання. Також доводиться постійно пояснювати і спростовувати неправдиву інформацію, поширювану відповідачкою, що вимагає додаткової організації його життя.

Просив визнати недостовірними та такими, що порушують його права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію фактичні твердження, викладені ОСОБА_6 у зверненні до Прокуратури Херсонської області від 16.09.2014 р., до Генеральної прокуратури України від 29.09.2014 р., до Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.09.2014 р. Визнати дії ОСОБА_6 зі збирання, використання та поширення конфіденційної інформації про нього без його згоди такими, що порушують особисті немайнові права та принижують його честь та гідність, поширені ОСОБА_6 у зверненнях до Прокуратури Херсонської області від 16.09.2014 р., Генеральної прокуратури України від 29.09.2014 р., Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.09.2014 р. Зобов'язати ОСОБА_6 спростувати недостовірні фактичні твердження, поширені нею у зверненнях до Прокуратури Херсонської області від 16.09.2014 р., Генеральної прокуратури України від 29.09.2014 р., Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.09.2014 р. у спосіб, найбільш близький до способу їх поширення, шляхом направлення не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили до вказаних державних органів відповідних повідомлень про те, що поширена нею інформація є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, із доказами направлення відповідних відомостей адресатам. Заборонити ОСОБА_6 у подальшому розповсюджувати конфіденційну інформацію відносно нього. Вилучити у ОСОБА_6 фотознімки, які надавались останньою у вигляді додатка до звернень, адресованих до правоохоронних органів з метою їх подальшого знищення. Стягнути з ОСОБА_6 на його користь 15000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_5 фактичні твердження, викладені ОСОБА_6 у зверненні до Прокуратури Херсонської області від 16.09.2014 р., а саме:

«Семейство ОСОБА_5, пользуясь своими служебными положениями, по словам ОСОБА_5 «будет использовать все свои рычаги влияния», оказывают давление на решение вопросов, что касается моей дочери и моей семьи, на те вопросы, которые на сегодняшний день рассматриваются по изменению фамилии для ребенка в Комсомольском исполкоме»

«ОСОБА_5 ребенка не хотел, заставлял меня сделать аборт»

«ОСОБА_5 постоянно угрожает мне и моей семье расправой».

Визнано недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_5, фактичні твердження, викладені ОСОБА_6 у зверненні до Генеральної прокуратури України від 29.09.2014 р., а саме:

«моє звернення та прохання, нажаль, було знехтуване та передано особисто ОСОБА_5, який казав мені особисто, що він надав неправдиві пояснення. Після чого почались «прессинги» на мене та мою родину. ОСОБА_5 мене постійно переслідує, погрожує мені та моїй родині розправою та погрожує викрасти мою дитину, використовуючи своє службове положення в усіх органах місцевої влади»,

«вся родина «сімейних прокурорів» тисне на мене та мою родину»,

«родина прокурорів використовує своє службове положення, заявляє, що «будут использованы все рычаги влияния». Вони підкреслюють, що все місто їхнє, і ми будемо робити що завгодно, та знищимо всю твою родину і тебе».

«ОСОБА_5 після отримання мого листа з фотокартками, взятими з соціальних мереж ОСОБА_5 та його друзів, почав погрожувати та «пресингувати» мене ще більше».

Визнано недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_5, фактичні твердження, викладені ОСОБА_6 у зверненні до Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.09.2014 р., а саме:

«моє звернення та прохання, нажаль, було знехтуване та передано особисто ОСОБА_5, який казав мені особисто, що він надав неправдиві пояснення. Після чого почались «прессинги» на мене та мою родину. ОСОБА_5 мене постійно переслідує, погрожує мені та моїй родині розправою та погрожує викрасти мою дитину, використовуючи своє службове положення в усіх органах місцевої влади»,

«вся родина «сімейних прокурорів» тисне на мене та мою родину»,

«родина прокурорів використовує своє службове положення, заявляє, що «будут использованы все рычаги влияния». Вони підкреслюють, що все місто їхнє, і ми будемо робити що завгодно, та знищимо всю твою родину і тебе».

«ОСОБА_5 після отримання мого листа з фотокартками, взятими з соціальних мереж ОСОБА_5 та його друзів, почав погрожувати та «пресингувати» мене ще більше.».

Визнано дії ОСОБА_6 з поширення конфіденційної інформації в частині направлення фотографій, які були додані до звернень до Прокуратури Херсонської області від 16.09.2014 р., Генеральної прокуратури України від 29.09.2014 р., Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.09.2014 р., без згоди ОСОБА_5 такими, що порушують особисті немайнові права та принижують його честь та гідність.

Зобовязано ОСОБА_6 протягом десяти днів з дня набрання законної сили рішенням суду, спростувати недостовірні фактичні твердження, поширені нею у зверненнях до Прокуратури Херсонської області від 16.09.2014 р., а саме: «Семейство ОСОБА_5, пользуясь своими служебными положениями, по словам ОСОБА_5 «будет использовать все свои рычаги влияния», оказывают давление на решение вопросов, что касается моей дочери и моей семьи, на те вопросы, которые на сегодняшний день рассматриваются по изменению фамилии для ребенка в Комсомольском исполкоме», «ОСОБА_5 ребенка не хотел, заставляя меня сделать аборт», «ОСОБА_5 постоянно угрожает мне и моей семье расправой»;

до Генеральної прокуратури України від 29.09.2014 р., а саме: «моє звернення та прохання, нажаль, було знехтуване та передано особисто ОСОБА_5, який казав мені особисто, що він надав неправдиві пояснення. Після чого почались «пресинги» на мене та мою родину. ОСОБА_5 мене постійно переслідує, погрожує мені та моїй родині розправою та погрожує викрасти мою дитину, використовуючи своє службове положення в усіх органах місцевої влади»; «вся родина «сімейних прокурорів» тисне на мене та мою родину»; «родина прокурорів використовує своє службове положення, заявляє, що «будут использованы все рычаги влияния». Вони підкреслюють, що все місто їхнє, і ми будемо робити що завгодно, та знищимо всю твою родину і тебе»; «ОСОБА_5 після отримання мого листа з фотокартками, взятими з соціальних мереж ОСОБА_5 та його друзів, почав погрожувати та «пресингувати» мене ще більше»;

до Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.09.2014 р., а саме: «моє звернення та прохання, нажаль, було знехтуване та передано особисто ОСОБА_5, який казав мені особисто, що він надав неправдиві пояснення. Після чого почались «пресинги» на мене та мою родину. ОСОБА_5 мене постійно переслідує, погрожує мені та моїй родині розправою та погрожує викрасти мою дитину, використовуючи своє службове положення в усіх органах місцевої влади»; «вся родина «сімейних прокурорів» тисне на мене та мою родину»; «родина прокурорів використовує своє службове положення, заявляє, що «будут использованы все рычаги влияния». Вони підкреслюють, що все місто їхнє, і ми будемо робити що завгодно, та знищимо всю твою родину і тебе»; «ОСОБА_5 після отримання мого листа з фотокартками, взятими з соціальних мереж ОСОБА_5 та його друзів, почав погрожувати та «пресингувати» мене ще більше» шляхом направлення до Прокуратури Херсонської області, Генеральної прокуратури України, Управління Служби безпеки України в Херсонській області письмових листів, що зазначена інформація є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_5.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 500 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, яка діє від імені ОСОБА_6, посилаючись на неповне зясування і недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_6, у зв'язку із неправомірними діями ОСОБА_5, звернулась до відповідних органів зі скаргами, у яких виклала свої оціночні судження. Дані звернення не є розповсюдженням неправдивої інформації, оскільки відповідачка скористалась своїм конституційним правом на звернення за захистом порушеного права до компетентних органів. Долучені нею фотографії були поширені самим ОСОБА_5 та його друзями у соціальних мережах, що спростовує доводи суду про поширення інформації відповідачкою.

В письмових запереченнях, наданих до суду, ОСОБА_9, яка діє від імені ОСОБА_5, вважає доводи та вимоги апеляційної скарги необґрунтованими. Зокрема зазначила, що вказані звернення ОСОБА_6 до Прокуратури Херсонської області від 16.09.2014 р., Генеральної прокуратури України від 29.09.2014 р., Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.09.2014 р. не містили жодних відомостей про вчинення ОСОБА_5 кримінального або будь-якого іншого правопорушення, а також вимог про притягнення останнього до відповідальності за вчинення будь-яких правопорушень. Викладені у зверненнях факти не відповідають дійсності та є наклепом, є негативною інформацією щодо особистих якостей ОСОБА_5 із посиланням як на особисті обставини життя останнього, так і на обставини їх спільного проживання, які були вирвані ОСОБА_6 із загального контексту, із використанням його особистих фотографій.

До того ж відповідачкою не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правдивості її тверджень відносно позивача, які були викладені останньою у її зверненнях.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд виходив з того, що ОСОБА_6 поширила недостовірну інформацію про ОСОБА_5, яка викладена у її зверненнях та доданих до них фотографіях, спрямованих до прокуратури Херсонської області від 16.09.2014 р., Генеральної прокуратури України від 29.09.2014 р., Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.09.2014 р., що призвело до порушення особистого немайнового права позивача та приниження його честі та гідності. При цьому відповідачка, використовуючи своє конституційне право на звернення до органів державної влади, намагалася вирішити свій особистий конфлікт із позивачем.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 15.07.2014 року було розірвано шлюб між сторонами по справі (ОСОБА_4 2, а.с.19).

16.09.2014 року ОСОБА_6 звернулася до Прокуратури Херсонської області зі скаргою, в якій вказувала на аморальну поведінку позивача, який є співробітником прокуратури, на зловживання ним службовим становищем, а також остання просила вжити заходів відносно нього, оскільки він погрожує їй та її сімї (ОСОБА_4 1, а.с.30).

На вказане звернення відповідачки Прокуратурою Херсонської області було надано відповідь №11/4667-14 від 10.10.2014 року, з якої вбачається, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_5 вказано на неприпустимість непристойної та некоректної поведінки поза службою та оголошено застереження (ОСОБА_4 1, а.с.31).

29.09.2014 року ОСОБА_8 звернулась з листом до Генеральної Прокуратури України, в якому зазначала відомості про ОСОБА_5 зі змістом аналогічним, як у заяві від 16.09.2014 р., долучаючи до нього фотокартки, як підтвердження своїх слів (ОСОБА_4 1, а.с.32). Подібного змісту лист був направлений нею і до Управління Служби безпеки України в Херсонській області (ОСОБА_4 1, а.с.38).

Наказом № 678 к від 21.10.2014 року Прокуратури Херсонської області начальника відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури м. Херсона Херсонської області юриста 1 класу ОСОБА_5 звільнено з займаної посади та з органів прокуратури Херсонської області за власним бажанням (ОСОБА_4 1, а.с.17).

Відповідно до письмової відповіді Прокуратури Херсонської області наданої ОСОБА_6 на її звернення до Генеральної прокуратури України та Управління Служби безпеки України в Херсонській області, вбачається, що у звязку з тим, що ОСОБА_5 звільнився з займаної посади в органах прокуратури за власним бажанням, перевірка за її зверненням не проводилась (ОСОБА_4 2, а.с.35).

Судом встановлено, що між сторонами у справі склалися неприязні стосунки, триває конфлікт, проте при перевірці відповідними правоохоронними органами ознак кримінальних правопорушень в діях позивача виявлено не було (ОСОБА_4 1 а.с.116-123; ОСОБА_4 2 а.с.294-306).

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Це право кореспондується з обов'язком не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено і у ст.10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, і гарантовано ст.34 Конституції України.

Так у відповідності до ст.10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України, кожна людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію.

Згідно з п.2 ст.10 Конвенції, здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може бути предметом таких умов і обмежень, які встановлені законом і є необхідними для захисту репутації або прав інших людей.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановленій законом строк.

Звернення до правоохоронного чи державного органу із заявою або скаргою про неправомірні дії іншої особи, якщо цей орган чи особа наділені повноваженнями щодо поновлення законності у відповідних відносинах чи застосування передбачених законом санкцій до особи, що припустила порушення, не може розцінюватись як поширення неправдивих відомостей, оскільки має місце реалізація особою конституційного права, передбачено ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і звернення було викликано не наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність передбачену законодавством України.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).

Як роз'яснено п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Водночас, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Отже не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (п. 19 вказаної постанови Пленуму).

Так, аналіз інформації поширений відповідачкою, а саме: «Семейство ОСОБА_5, пользуясь своими служебными положениями, по словам ОСОБА_5 «будет использовать все свои рычаги влияния», оказывают давление на решение вопросов, что касается моей дочери и моей семьи, на те вопросы, которые на сегодняшний день рассматриваются по изменению фамилии для ребенка в Комсомольском исполкоме», яку ОСОБА_5 просить визнати такою, що не відповідає дійсності, колегія суддів вважає оціночними судженнями відповідачки, які містять її власну суб'єктивну думку відносно дій позивача та його сімї, при цьому така думка не викладена в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що могло б принизити його честь, гідність та репутацію.

Крім того, враховуючи характер інформації, викладеної у листах адресованих до Генеральної прокуратури України від 29.09.2014р. та Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.09.2014р. «моє звернення та прохання, нажаль, було знехтуване та передано особисто ОСОБА_5, який казав мені особисто, що він надав неправдиві пояснення. Після чого почались «пресинги» на мене та мою родину. ОСОБА_5 мене постійно переслідує мене, погрожує викрасти мою дитину, використовуючи своє службове положення в усіх органах місцевої влади»; «вся родина «сімейних прокурорів» тисне на мене та мою родину», «родина прокурорів використовує своє службове положення, заявляє, що «будут использованы все рычаги влияния». Вони підкреслюють, що все місто їхнє, і ми будемо робити що завгодно»; «ОСОБА_5 після отримання мого листа з фотокартками, взятими з соціальних мереж ОСОБА_5 та його друзів, почав погрожувати та «пресингувати» мене ще більше» вона не може бути розцінена як така, що містить негативне твердження, оскільки листи містять критичні зауваження та оцінку певних обставин, а тому відсутні підстави для їх спростування.

З наведеного вбачається, що відповідачка реалізувала своє право на звернення до компетентних органів, в якому з суб'єктивної точки зору критично оцінила певні події та дії позивача та просила вжити відповідних заходів реагування. Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно вважав вказану поширену інформацію недостовірною, оскільки відповідачка висловила свою оцінку поведінки позивача у формі, яка не є принизливою.

Разом з тим, інформацію відносно того, що «ОСОБА_5 ребенка не хотел, заставляя меня сделать аборт», «ОСОБА_5 угрожает мне и моей семье расправой» суд обгрунтовано вважав недостовірною, оскільки така інформація була подана відповідачкою як фактичне твердження, яке негативно характеризує особу позивача як особу, що зневажає права людини. Крім того, поширені ці відомості до органів, які не наділені повноваженнями перевіряти таку інформацію і метою такого поширення, як вбачається з листів, є намагання відповідачки усунути позивача від участі у вихованні дитини.

Відповідно до ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідачка не довела суду, що викладені нею фактичні твердження є правдивими.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу поширення відповідачкою конфіденційної інформації шляхом направлення фотографій, які були додані до звернень до Прокуратури Херсонської області від 16.09.2014р., Генеральної прокуратури України від 29.09.2014р., Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.09.2014р., оскільки позивачем не було надано згоди на розповсюдження таких фотографій. Крім того, фотографії були прокоментовані відповідачкою з використанням недостовірної інформації, при цьому дії відповідачки були спрямовані на приниження честі та гідності позивача, його репутації перед його керівництвом та колегами.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦК України, фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи, а в разі її смерті - за згодою осіб, визначених частиною четвертою статті 303 цього Кодексу.

Концепція приватного життя містить елементи, які стосуються і права особи на своє зображення, а тому підпадає під сферу дії ст.8 Конвенції, яка регламентує, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що ст.32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

В судовому засіданні було встановлено, що вказані фотографії були зроблені в період перебування сторін у шлюбі, у колі їхніх друзів, на приватних заходах під час відпочинку.

Вказане підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 (а.с.244-250). Також свідки пояснили, що спірні фотознімки вони ніколи не бачили на сторінці позивача у соціальних мережах.

Доводи представника відповідачки з приводу того, що у травні 2014 року позивач, перебуваючи на посаді в прокуратурі Херсонської області у мережі Інтернет (на своєму про файлі «ВКонтакті») розповсюджував фотографії зі своїм зображенням, які є предметом спору, що також, на її думку, підтверджується статтею у виданні «Новий День» від 06.01.2015 р. під назвою «Резиновая женщина для прокурора», у якій відображено одну із цих фотографій, яка була взята редактором газети зі сторінки позивача в соціальній мережі «ВКонтакті», скріншотом (знімок з екрану монітора під час перегляду сторінки позивача у соціальній мережі «ВКонтакті», скріншотом інтернет-видання «Херсон типичный», скріншотом інтернет-видання «Херсон online», колегія суддів до уваги не приймає, оскільки в соціальних мережах може зареєструватися будь-яка людина і під будь-яким іменем. Перевірити таку інформацію неможливо, а тому вона є недопустимим та неналежним доказом. Соціальна мережа «ВКонтакті» на даний час є забороненою в Україні, сервери з інформацією є недоступними, а тому відсутня можливість встановити факт та час поширення інформації.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновком суду першої інстанції про поширення фотокарток із зображенням позивача саме відповідачкою, виходить з того, що останньою не доведено належними доказами поширення фотокарток в мережі Інтернету іншими особами, у тому числі й позивачем. Крім того, нею були долучені до її звернень у правоохоронні органи фотографії з сімейного електронного архіву, а не скріншоти. Відповідачка пояснювала, що одну фотокартку, надіслану нею до правоохоронних органів, вона не бачила в соціальних мережах, а також не заперечувала той факт, що всі знімки ОСОБА_5, які вона прокоментувала як глумління у воєнний час над армією, яка обороняє країну, фактично були зроблені задовго до подій 2014 року.

Таким чином, розповсюдження відповідачкою особистих фотокарток позивача є порушенням принципу поваги до приватного життя, яке підлягає захисту, як і право на повагу до честі та гідності особи.

Узагальнюючи аналіз доводів апелянта в частині висновків суду щодо поширення фотокарток, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку, з якою колегія суддів погоджується.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції із врахуванням приписів ст.ст.16, 23, 280 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації спричинена моральна шкода, яку суд із врахуванням всіх обставин справи визначив у 500 грн. Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія судів,

постановила

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, яка діє від імені ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2017 року змінити, виключивши з його резолютивної частини наступне:

визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_5 та такими, що підлягають спростуванню фактичні твердження, викладені ОСОБА_6 у зверненні до Прокуратури Херсонської області від 16.09.2014р., а саме:

«Семейство ОСОБА_5, пользуясь своими служебными положениями, по словам ОСОБА_5, «будет использовать все свои рычаги влияния», оказывают давление на решение вопросов, что касается моей дочери и моей семьи, на те вопросы, которые на сегодняшний день рассматриваются по изменению фамилии для ребенка в Комсомольском исполкоме».

Визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_5, фактичні твердження, викладені ОСОБА_6 у звернення до Генеральної прокуратури України від 29.09.2014р. та до Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 29.09.2014 року, а саме:

«моє звернення та прохання, нажаль, було знехтуване та передано особисто ОСОБА_5, який казав мені особисто, що він надав неправдиві пояснення. Після чого почались «пресинги» на мене та мою родину. ОСОБА_5 погрожує викрасти мою дитину, використовуючи своє службове положення у всіх органах місцевої влади»,

«вся родина «сімейних прокурорів» тисне на мене та мою родину»

«ОСОБА_5, після отримання мого листа з фотокартками, взятими з соціальних мереж ОСОБА_5 та його друзів, почав погрожувати та «пресингувати» мене ще більше».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного судового рішення 06 березня 2018 року.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Суддя О.М. Полікарпова