КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/1606/18 Головуючий у 1 інстанції: Гальонкіна Ю.С.
Провадження № 22-ц/824/300/2018 Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РАТІО ІНВЕСТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГРОВІНГ СТЕЙТ», про захист прав споживачів та визнання недійсним пунктів договору,-

в с т а н о в и в:

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - ПАТ «ВБР»), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РАТІО ІНВЕСТ» (далі - ТОВ «ФК «РАТІО ІНВЕСТ»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГРОВІНГ СТЕЙТ» (далі - ТОВ «ФК «ГРОВІНГ СТЕЙТ»), про захист прав споживачів та визнання недійсним пунктів договору. Зазначив, що 08 квітня 2013 року між ним та ПАТ «ВБР» було укладено кредитний договір № IKIPG3.116751.003. Пунктом 1.6 кредитного договору передбачено, що він сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20 % від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму кредиту, що зазначений у п. 1.2 договору (780 500 грн).Пунктом 6.1 договору кредиту передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі 36 % річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Пунктом 6.3 договору передбачено, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Положення п.п. 1.6 та 6.3 кредитного договору суперечать нормам чинного законодавства, ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є несправедливими, встановлюють платежі (комісію), які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, а також ними встановлено подвійну відповідальність за одне й те ж саме порушення, що є підставою для визнання цих положень кредитного договору недійсними. Просив визнати недійсними пункти 1.6 та 6.3 кредитного договору, укладеного між ним та ПАТ «ВБР» 08 квітня 2013 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про визнання недійсними п.п. 1.6., 6.3. укладеного між ним та ПАТ &qu1.;ВБР&qu. ; кредитного договору. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції не надав належної тому, що п.п. 1.6., 6.3. кредитного договору передбачено сплату комісії та процентів в розмірі 36% процентів річних за порушення строків погашення заборгованості, що суперечать положенням ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 61 Конституції України. Суд безпідставно послався на те, що ПАТ «ВБР» відступив свої вимоги ТОВ «ФК «ГРОВІНГ СТЕЙТ», оскільки вказаний договір ним оспорюється в суді. Юридичні особи, яким ПАТ «ВБР» нібито відступило право вимоги за кредитним договором брали участь у справі як треті особи та мали можливість навести свої заперечення проти позову. Він оспорює основний договір, всі інші договори були похідними.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання представник ПАТ &qut:;ВБР не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Представники ТОВ «ФК «РАТІО ІНВЕСТ», ТОВ &quif;ФК Гровінг СТЕЙТ&q? «; просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 квітня 2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за яким банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 780 500 грн. з метою купівлі нерухомості строком до 07 квітня 2023 року, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути грошові кошти у строк, визначений договором та сплатити 18 % річних за користування кредитом, комісію за надання кредитних коштів у розмірі 0,20 % від суми кредиту щомісяця в період сплати (п. 1.1 - 1.9 договору) згідно з графіком погашення боргу з 1-го по 10-те число кожного місяця.

Кредитний договір містить додатки № 1 «Таблиця сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки» та № 2 «Графік погашення кредиту».

Пунктом 1.6 кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,20 % від суми кредиту по договору щомісяця в період сплати. Сплата комісії здійснюється у гривні. Розрахунок та нарахування здійснюється щомісяця в перший робочий день місяця за поточний місяць. Комісія за місяць видачі кредиту не нараховується. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму кредиту, що зазначений у п. 1.2 договору.

Пунктом 6.1 договору кредиту передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику проценти в розмірі 36 % річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до п.6.3 договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ &quро;ВБР 1 119 006 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: 710 562,09 грн. - поточна заборгованість за тілом кредиту, 47 497,01 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 8 193,11 грн. - поточна заборгованість за процентами, 132 196,98 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 173 278,81 грн. - пеня та 22 300 грн. - штраф, 24 976 грн. - комісія (а.с. 49-55).

22 вересня 2017 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ФК «РАТІО ІНВЕСТ» був укладено договір, за яким банк передав ТОВ «ФК «РАТІО ІНВЕСТ» права вимоги за кредитним договором від 08 квітня 2013 року, укладеним між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 (а.с. 24-31).

02 листопада 2017 року між ТОВ «ФК «РАТІО ІНВЕСТ» та ТОВ «ГРОВІНГ СТЕЙТ» укладений договір, за яким ТОВ «ФК «РАТІО ІНВЕСТ» передало право вимоги за кредитним договором від 08 квітня 2013 року, укладеним між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2, ТОВ «ГРОВІНГ СТЕЙТ».

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази ,суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання на момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідачами за такими позовами мають бути інші сторони оспорюваного правочину, а якщо правочин пов'язаний із переходом права власності на майно - особи, які набули право власності на підставі такого правочину.

Судом встановлено, що за кредитним договором № IKIPG3.116751.003 від 03 квітня 2013 року мала місце уступка права вимоги кредитора з ПАТ &quze;ВБР&qu;f; на ТОВ «ФК «РАТІО ІНВЕСТ», а в подальшому на ТОВ «ГРОВІНГ СТЕЙТ».

Позовних вимог до сторони кредитного договору ТОВ &quut;ГРОВІНГ СТЕЙТ&qun ; ОСОБА_2 не заявляє. Суд роз'яснив в ході розгляду справи право позивача ініціювати заміну ПАТ &q?го;ВБР&q?В ; належним відповідачем. Позивач ОСОБА_2 проти заміни відповідача категорично заперечив.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про визнання недійсним пунктів кредитного договору від 08 квітня 2013 року, оскільки таки вимоги заявлені не до сторони спірного договору, яким на час вирішення позовних вимог є ТОВ &q?ор;ГРОВІНГ СТЕЙТ&qu20;.

Також слід враховувати й ту обставину, що умови оспорюваного ОСОБА_2 кредитного договору вже були предметом судового розгляду і 17 листопада 2015 року в справі за позовом ПАТ &q?по;ВБР&q?о ; до ОСОБА_2, ОСОБА_3 суд ухвалив заочне рішення. Питання перегляду заочного рішення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не порушували, а відтак погодились з рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що наразі він оспорює в судовому порядку договір про відступлення ПАТ &quRo;ВБР&quer; права вимоги за кредитним договором не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.