РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

секретаря с/з Глущенко Я.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , треті особи Комунальне підприємство «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1» Житомирської міської ради, Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, орган опіки та піклування Житомирської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

за участю: позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Радушинської Н.В., відповідача ОСОБА_3 , його представника адвоката Врублевського М.М., представників третьої особи Суса С.В., Бобра А.В., Марченка О.В., -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення її разом з малолітньою дитиною ОСОБА_2 в дану квартиру та зобов`язати відповідача надати їй ключі від цієї квартири. При цьому посилається на те, що вона з дитиною та її колишній чоловік, який є квартиронаймачем зареєстровані за місцем проживання у вказаній службовій квартирі. Разом з тим, відповідач не допускає її з дитиною в квартиру, змінив замок від вхідних дверей, чим порушує їх житлові права.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 та зобов`язати Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради та КП «ВЖРЕП №1» зняти їх з реєстрації у вказаній квартирі. При цьому посилається на те, що його колишня дружина ОСОБА_1 з малолітньою дитиною переїхали проживати до батьків у смт. Новогуйвинськ та більше року не проживають у спірному житлі і колишня дружина відмовляється знятися з реєстрації, а тому вони є такими, що втратили право користування житлом.

В судовому засіданні 03.01.2018 року позивач надала відзив на зустрічний позов з додатками.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому та відмовити у задоволенні зустрічного позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення первісного позову та просили задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні представники третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира при вирішенні спору покладалися на розсуд суду.

Представник третьої особи Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення покладався на розсуд суду.

В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування Житомирської міської ради не з`явилася, надала заяви, в яких просить розглядати справу без її участі та заперечує щодо визнання малолітнього ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, позов ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просить захистити житлові права малолітньої дитини, усунути перешкоди у користуванні житлом.

Представник третьої особи КП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1» Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, надав листа про відсутність будь-якої інформації по справі оскільки будинок в якому знаходиться спірна квартира був переданий на баланс ОСББ «Захисник Полісся 108-А».

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_5 не допускає в квартиру її чоловік, який не приділяє достатньо уваги їх дитині. У вересні 2017 року бачила, як позивач не змогла з дитиною потрапити до квартири через те, що був поміняний замок на дверях і вона викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є хрещеною матір`ю дитини сторін по справі. З квітня 2016 року по вересень 2017 року бачила, як вони проживають спільно, але після цього позивач не змогла потрапити в квартиру, оскільки відповідачем був поміняний замок і він не пускає Оксану в квартиру.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що проживає по сусідству зі сторонами по справі, раніше служив з позивачем, яка з 2011 року проживала в спірній квартирі, але з осені 2017 року там не проживає, оскільки чоловік її не пускає в квартиру. В грудні викликали з цього приводу поліцію, оскільки відповідач закрився в квартирі та не відкривав її.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що знає сторін по справі по роботі, оскільки як дільничний педіатр доглядає їх дитину ОСОБА_9 . В кінці 2016 року 22, 26 та 28 грудня відвідувала до обіду дитину коли та хворіла на дому за адресою: АДРЕСА_3 . В цій квартирі бачила дитячий одяг, ліжко та іграшки дитини, коляску, дитячі речі, батька дитини не бачила. Також мати з дитиною неодноразово відвідували поліклініку в 2017 році.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що є підлеглим відповідача по службі. Після народження дитини, дати не пам`ятає, заїжджав до відповідача 2-3 рази на місяць, який проживав сам. Його жінка хоче проживати з дитиною у батьків в селі, а він в місті та все дійшло до розлучення. По квартирі він не ходив.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що в 2016 році відбувався обряд хрещення дитини сторін. Після цього знає зі слів відповідача, що його дружина поїхала до батьків в Пряжево. Після повернення відповідача з АТО дружина з матір`ю його побили в кінці вересня 2016 року.15.12.2017 року в квартирі перебувала сестра відповідача та близько 11 години прийшла позивач з батьком, подругою та поліцією, при цьому вона сказала, що відповідач вкрав речі, амбулаторну карту дитини. В квартирі сторін особисто перебувала один раз.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що відповідач є її рідним старшим братом. В квітні 2016 року позивач після хрещення дитини, виїхала з дитиною в ОСОБА_13 . Позивач не хотіла жити в квартирі та вмовляла чоловіка переїхати в село. Після повернення відповідача з АТО у вересні 2016 року ОСОБА_5 в квартирі не проживала, не прибирала її. По приїзду з відпустки брата ОСОБА_5 була в квартирі та після другої відпустки ОСОБА_5 з дитиною вже не було, майже постійно вона проживала в селі Пряжево.

Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.06.2007 року Виконавчим комітетом Житомирської міської ради видано ордер №002188 на ім`я ОСОБА_3 на службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 зі складом сім`ї із трьох чоловік, в тому числі дружини ОСОБА_14 та дочки ОСОБА_15 . Вказане службове житло є власністю Міністерства оборони України та перебуває на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира.

У подальшому, після розірвання шлюбу, дружина та дочка виселелися із вказаної службової квартири та були зняті з реєстрації за місцем проживання за вказаною адресою, про що Квартирно-експлуатаційним відділом м. Житомира було внесено відповідні відомості до житлової справи квартирного обліку ОСОБА_3

11.11.2011 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, зареєстрований у встановленому законом порядку, від якого сторони мають малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сім`я постійно проживала у службовій квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно п.п. 1.3., 3.10. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737 забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом надання службових жилих приміщень військовослужбовцям. Службове жиле приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця).
Як вбачається з довідки ОСББ «Захисник Полісся 108А» №106 від 08.11.2017 року, оглянутої в судовому засіданні, яка міститься в матеріалах житлової справи квартирного обліку Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира, ОСОБА_3 зареєстрований за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_1 з 20.06.2007 року, його колишня дружина ОСОБА_1 зареєстрована у вказаній квартирі з 04.08.2012 року та їх малолітній син ОСОБА_9 зареєстрований в цій квартирі з 26.05.2016 року, що підтверджується також іншими доказами, наявними в справі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.08.2017 року вказаний шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до ст.123 ЖК Української РСР до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73-76, 79-83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103-106 цього кодексу.

Статтею 64 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо вказані особи перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року (зі змінами) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки членів сім`ї, інше) суд може продовжити пропущений строк.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , позивач ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною не проживає у спірному житлі з вересня 2017 року у зв`язку з тим, що її колишній чоловік ОСОБА_3 чинить у цьому перешкоди, зокрема змінив вхідний замок на дверях до квартири та не допускає позивача з дитиною у цю квартиру. З цього приводу позивач неодноразово зверталася до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, служби у справах дітей Житомирської міської ради та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2017 року №249/342 старшина ОСОБА_1 не перебуває на квартирному обліку та житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувалася. Доказів наявності іншого житла у власності ОСОБА_1 суду не надано.

Малолітня дитини сторін перебуває на обліку в дитячій поліклініці, що знаходиться поряд зі спірною квартирою.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомир своїм листом від 06.11.2017 року №4576 пропонував відповідачу ОСОБА_3 забезпечити ОСОБА_1 вільний доступ та безперешкодне використання спірної квартири з моменту отримання листа на руки, чого відповідачем зроблено не було.

Статтею 47 Конституції України зазначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_2 мають право проживати та користуватися службовою квартирою АДРЕСА_1 , але ОСОБА_3 чинить їм перешкоди у користуванні спірною квартирою шляхом зміни замка на вхідних дверях. Оскільки позивач разом з малолітнім сином були позбавлені житла без рішення суду, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення в неї із зобов`язанням відповідача надати ключі від цієї квартири є обгрунтованими, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Посилання відповідача в обгрунтування зустрічного позову на статті 319, 386, 391 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР є безпідставним, оскільки він є квартиронаймачем службового житла, що перебуває у власності Міністерства оборони України та не є його власником.
Також відповідач в обгрунтування своїх вимог посилається на абз. 2 п. 3.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737, відповідно до якого підлягають виселенню зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу.
Разом з тим, згідно п. 3.19. вищезазначеної Інструкції виселення здійснюється в судовому порядку за позовом командування військової частини та КЕВ (КЕЧ) району, на обліку в яких перебуває службове жиле приміщення.

Тобто відповідач ОСОБА_3 , який є квартиронаймачем, не уповноважений на звернення до суду з позовом про виселення колишньої дружини у порядку, визначеному Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737.
Судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира не звертався до суду з позовом про виселення ОСОБА_1 з малолітнім сином із вищезазначеного службового житла.
Також слід зазначити, що відповідач ОСОБА_3 не звертався за місцем проходження служби до представника житлової комісії з рапортом (заявою) про внесення змін до облікової справи у зв`язку з наявністю змін у складі його сім`ї та відповідні зміни житловою комісією не вносилися в порядку, визначеному вищезазначеною Інструкцією.
Суд критично підходить до показів свідка ОСОБА_10 , який є підлеглим відповідача по службі та по спірній квартирі не ходив. Свідок ОСОБА_11 знає про обставини справи лише зі слів самого відповідача, який не був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, а тому відповідно до ч.2 ст.90 ЦПК України її покази не є допустимим доказом по справі.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання його колишньої дружини та малолітньої дитини такими, що втратили право користування жилим приміщенням із зобов`язанням зняти їх з реєстрації задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем не доведено суду належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами того факту, що ОСОБА_1 разом із малолітнім сином не проживає у спірній квартирі без поважних причин та самовільно залишила житло, а сторони мають право користуватися жилим приміщенням нарівні, бо іншої угоди про порядок користування цим приміщенням між ними не укладено, а припинення сімейних відносин не позбавляє ОСОБА_1 та малолітнього сина сторін права користування та проживання у займаному приміщенні.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з малолітньою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в дану квартиру.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ключі від квартири АДРЕСА_1 .

Зустрічним позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , треті особи Комунальне підприємство «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1» Житомирської міської ради, Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, орган опіки та піклування Житомирської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 02.02.2018 року.

Суддя: С.М. Полонець