АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Харків

справа № 646/3466/117

провадження № 22-ц/790/435/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Колтунової А.І., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України,

третя особа : прокурор Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, третя особа : прокурор Харківської області про відшкодування моральної шкоди, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова, ухвалене 21 вересня 2017 року, під головуванням судді Теслікової І.І., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 4 січня 2016 року він подав до прокуратури Харківської області заяву про кримінальне правопорушення та просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомості відносно заступника 2-го слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_2 У порушення вимог ст. 214 КПК України прокуратура Харківської області відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесла, тому він був вимушений звернутись зі скаргою до слідчого судді. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 січня 2016 року скарга була задоволена, прокуратуру Харківської області зобов'язано внести вказані відомості за його заявою до ЄРДР. Позивач зазначав, що бездіяльністю прокуратури щодо не реєстрації його заяви про злочин в ЄРДР та покриванням злочинців йому завдано моральних страждань, оскільки такі дії органів прокуратури спонукали його до оскарження бездіяльності до суду.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на його користь 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 6 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з інших правових підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 6 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо недоведеності розміру спричинення моральної шкоди, оскільки внаслідок бездіяльності відповідача - прокуратури Харківської області, в частині невнесення відомостей до ЕРДР та приховування злочину свого співробітника він вимушений був звернутися до суду. Також зазначає, що він був вимушений докладати додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав. Всі ці події відбувалися тривалий час, тому його моральні страждання тільки поглиблювалися. Також посилається на те що бездіяльності прокуратури Харківської області встановлена рішенням суду, внаслідок чого це є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року в редакції чинній на момент розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем розміру спричиненої моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Судова колегія не погоджується із висновкам суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.01.2016 року позивач звернувся до прокуратури Харківської області із заявою про кримінальне правопорушення та просив внести до ЄРДР відомості у відношенні заступника 2-го слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_2 з посилання на те, що в діях останнього при розгляді кримінального провадження № 000242 вбачається склад кримінального правопорушення передбачений ч.2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.01.2016 року зобов'язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості за заявою ОСОБА_1 від 04.01.2016 року про вчинення кримінальних правопорушень до ЄРДР.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області від 16.08.2016 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000082 від 21.01.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 162 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України в зв'язку з відсутністю в діяннях заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_2 складу кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 364,ч.2 ст. 162 КК України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Конституції України вказано, що Україна є правова держава.

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно із вимогами ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Позивач звернувся до суду з позовом до прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої прийняттям незаконних рішень і протиправною тривалою бездіяльністю відповідача, пославшись на положення статті 1174 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року у справі № 440цс16.

Відповідно до п. 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що бездіяльністю прокуратури Харківської області щодо невнесення в ЄРДР відомостей за заявою позивача від 04.01.2016 року, яка визнана незаконною ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.01.2016 року позивачу завдано моральної шкоди.

Так, позивач був вимушений оскаржувати бездіяльність прокуратури до суду і лише після цього були перевірені його доводи, викладені у заяві про порушення кримінальної справи. Тобто позивач вживав додаткових зусиль для захисту свого права.

Разом з тим, враховуючи характер правопорушення, глибину страждань позивача, ступінь вини відповідача, вимоги розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про те, що розмір грошової суми, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 300 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Харківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 300 (триста) грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

О.В. Маміна

Повний текст судового рішення складений 02 березня 2018 року.