АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/33/18Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/789/276/18 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року м. Тернопіль

Апеляційного суд Тернопільської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №594/33/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 січня 2018 року,(суддя - Зушман Г.І.) у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви ,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на нерухоме майно- гараж, загальною площею 53.7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 та заборонити ОСОБА_1, ІН:НОМЕР_1, жительці АДРЕСА_1, вчиняти дії по добудові, переплануванню та перебудові, розпорядженню даним обєктом нерухомості, який буде подано ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування та застосування наслідків його недійсності. Заявник обґрунтовує дану заяву тим, що вбачаються підстави вважати, що майно, яке в подальшому буде предметом судового розгляду , може бути відчужене третім особам, що може призвести до неможливості виконання судового рішення.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 січня 2018 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено.

Забезпечено позов, що буде поданий ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування та застосування наслідків його недійсності та: -накладено арешт на нерухоме майно - гараж, загальною площею 53,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_1

- заборонено ОСОБА_1, вчиняти дії по добудові, переплануванню та перебудові, розпорядженню об'єктом нерухомості - гаражем, загальною площею 53,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3.

Ухвала підлягала до негайного виконання з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали направлено заявниці, а також для негайного виконання Борщівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

Зокрема апелянт зазначає, що судом безпідставно забезпечено позов, оскільки доказів, які б свідчили про неможливість виконання судового рішення у матеріалах справи не вбачається.

Вказує, що оскаржувана ухвала позбавляє її права на належне зберігання майна чим спричиняє їй збитки.

У судове засідання сторони не з'явилися. Від заявника ОСОБА_2 поступила заява про розгляд справи у її відсутності. Апелянт ОСОБА_1 про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення повістки.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін належним чином повідомлених про дату та час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

У своєму відзиві заявник ОСОБА_4 відносно апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечила, вважаючи її необґрунтованою, а ухвалу - такою, що постановлена з дотриманням вимог закону та з урахуванням обставин справи. В обґрунтування заперечень вказує, що ОСОБА_1 не надала належних доказів, які б свідчили про порушення її права користування спірним майном .Окрім того зазначає, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на норми ЦПК , які станом на момент подачі заяви втратили чинність. Також, вказала, що позов, який вона просила забезпечити нею подано та прийнято до судового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, що буде подана ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування та застосування наслідків його недійсності, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно - гараж, загальною площею 53,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 та заборонити ОСОБА_1, ІН:НОМЕР_1, жительці АДРЕСА_1 вчиняти дії по добудові, переплануванню та перебудові, розпорядженню даним об'єктом нерухомості.

Дану заяву, заявниця обґрунтовувала тим, що 15 вересня 2017 року ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області відкрито провадження у цивільній справі №594/1054/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення права на 1/2 частку збудованої у шлюбі, але не прийнятої в експлуатацію будівлі гаражу, однак, позивачу стало відомо, що ОСОБА_3, будучи власником земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, площа 0,0099 га, для будівництва індивідуальних гаражів, адреса АДРЕСА_3, 17 жовтня 2017 року подав на імя управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області повідомлення серія та номер: ТП49 про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (CCI), а саме, про початок будівництва гаража для легкового автомобіля на АДРЕСА_3. 30 жовтня 2017 року ОСОБА_3 за договором дарування відчужив незавершене будівництво гаражу 46 % готовності своїй дочці ОСОБА_1, а остання 26 грудня 2017 року, подавши декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер ТП63, видану 14 грудня 2017 року, та рішення Борщівської міської ради № 243 від 25 липня 2016 року, зареєструвала за собою право власності на закінчену будівництвом будівлю гаражу загальною площею 53,7 кв.м у АДРЕСА_3. Заявник зазначала, що дані обставини виникли за час розгляду Борщівським районним судом справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, і дали підстави позивачу для звернення до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним та застосування наслідків недійсності такого договору. Окрім того, ОСОБА_2 вказувала, що вчинення відповідачами, за такий короткий час, з 17 жовтня по 26 грудня 2017 року зазначених дій, направлені на умисне відчуження спільного майна подружжя - позивачки та відповідача ОСОБА_3 та дають підстави вважати, що ОСОБА_1 може скористатися своїм правом власності та відчужити майно третій особі, що може призвести до неможливості виконання рішення суду.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову, які просить вжити заявниця, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявниці, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 149 - 153 ЦПК України передбачені підстави, види та порядок забезпечення позову.

Так, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов може бути забезпечено шляхом накладення заборони вчиняти певні дії.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна, зокрема, містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а, також, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п. 1 та п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 вказала, що гараж, загальною площею 53,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3, який є предметом майбутнього позову, може бути відчужений іншим особам, що може стати перешкодою для виконання судового рішення.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано, яке конкретно майно підлягає забезпеченню, та зазначено усю необхідну інформацію про нього.

Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, забезпечення позову шляхом накладення арешту на гараж та заборона вчиняти певні дії по даному гаражу є підставними та обґрунтованими.

Будь-яких доказів, що у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права апелянта або інших осіб, суду апеляційної інстанції не представлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

День складання повного тексту постанови - 27 лютого 2018 року.

Головуючий: Б.І. Сташків

О.З.Костів

Судді: М.В.Хома