КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/7970/13-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/411/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії судової палати у цивільних справах - головуючого - судді Сержанюка А.С., суддів Іванової І.В., Волохова Л.А., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича відмовлено.

На обґрунтування постановленої ухвали місцевий суд зазначив, що будь-яких відомостей щодо виконання ( сплати коштів ) за рішенням суду боржником, стягувачем суду не надано.

Матеріали виконавчого провадження також їх не містять.

Постанову про опис та арешт майна боржника, в цілому, складено з дотриманням вимог закону, в межах повноважень державного виконавця, з виходом на об'єкт опису, що підтверджується відповідними фотокартками.

Однак, у ній не зазначено цільове призначення описаної земельної ділянки, попри наявність відповідної інформації компетентного органу про це у матеріалах виконавчого провадження.

Зазначене порушення може бути усунуто самим державним виконавцем шляхом внесення відповідних доповнень ( виправлень ) до вищезазначеної постанови від 01 березня 2018 року.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення скарги.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши думку учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 13 лютого 2017 року Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист у справі №2/756/140/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором на суму 7 022 943,86 грн., 166 047,71 грн. та 3 441,00 грн. ( а.с. 162 т. 3 ).

15 березня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Бялим Максимом Глібовичем відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника ( а.с. 103 т. 3 ).

Відповідно до постанови від 01 березня 2018 року державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника ( а.с. 109 т. 3 ), а саме земельної ділянки, загальною площею 0,0711 га, кадастровий номер НОМЕР_1, а також садового будинку, загальною площею 16,40 кв.м., жилою площею 10,20 кв.м., виготовленого з дерева, рік побудови 1966, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Також у вказаній постанові зазначено, що на земельній ділянці знаходиться самовільно збудована споруда ( там же ).

Опис майна проведено державним виконавцем Бялим Максимом Глібовичем, у присутності двох понятих - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за участі представника стягувача - ОСОБА_5, що підтверджується відповідними розписками у постанові та долученими до матеріалів справи фотографіями ( а.с. 109, 152, 153, 154, 155, 156, 157, 158 т. 3 ).

Вищевказане майно належить боржнику ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, площа 0,0711 га, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби ( а.с. 209 т. 3 ).

При цьому, 16 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, де просив, зокрема,

визнати протиправними та незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича у справі виконавчого провадження по ВП №53557379 про стягнення боргу з нього на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» при складанні постанови про опис та арешт майна від 01 березня 2018 року - земельної ділянки, площею 0,0711 га., кадастровий номер НОМЕР_2 та дерев'яного будинку ( без документів на власність ), загальною площею 16,40 кв.м., житлова площа 10,20 кв.м.,

визнати незаконною постанову про опис та арешт майна від 01 березня 2018 року - земельної ділянки, площею 0,0711 га., кадастровий номер НОМЕР_2 та дерев'яного будинку ( без документів на власність ), загальною площею 16,40 кв.м., житлова площа 10,20 кв.м., складену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялим МаксимомГлібовичем,

скасувати постанову про опис та арешт майна від 01 березня 2018 року - земельної ділянки, площею 0,0711 га., кадастровий номер НОМЕР_2 та дерев'яного будинку ( без документів на власність ), загальною площею 16,40 кв.м., житлова площа 10,20 кв.м., ухвалену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялим МаксимомГлібовичем ( а.с. 99-102, 113 т. 3 ).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено з посиланням на її необґрунтованість ( а.с. 228-231 т. 3 ).

Ухвалюючи зазначене судове рішення, місцевий суд, на переконання суду другої інстанції, обґрунтовано встановив, що постанова про опис та арешт майна боржника, в цілому складена, з дотриманням вимог закону, в межах повноважень державного виконавця, з виходом на об'єкт опису та в присутності, зокрема, двох понятих.

Крім цього, суд першої інстанції вірно зазначив, що у постанові про опис та арешт майна від 01 березня 2018 року не зазначено цільове призначення описаної земельної ділянки.

Проте, зазначений недолік постанови може бути усунуто самим державним виконавцем, шляхом внесення відповідних доповнень ( виправлень ) до її змісту.

Окрім цього, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ( сплати коштів ) рішення суду боржником.

Таким чином, місцевий суд, на переконання апеляційного суду, враховуючи зазначене, вірно прийшов до переконання про необґрунтованість поданої скарги ОСОБА_1, оскільки його права та свободи, з точки зору суду другої інстанції, не були порушені, ні діями державного виконавця, ні його постановою.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 76-81, 447 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні, зокрема, ст.ст. 22, 53, 56, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 174, 182, 183 ЦПК України, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги та повністю спростовуються зазначеними судом доказами по справі.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що в день складання оскаржуваної постанови державний виконавець та поняті на описаній ділянці не були, її не оглядали, боржника на її огляд не запрошували, поняті є працівниками Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», не зрозуміло, як вони проникли на його ділянку без його згоди, державний виконавець не вказав цільове призначення ділянки, наявність комунікацій, метраж будинку, дані про власність, не описав будинок, суд не вирішив клопотання про витребування відомостей щодо місця роботи понятих, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено внесення виправлень, доповнень в процесуальні документи державного виконавця, суд першої інстанції розглянув не всі вимоги скарги, з точки зору другої інстанції та у силу викладеного, не є правовою підставою для задоволення, як заявлених так і апеляційних вимог.

Доводи апелянта щодо того, що державний виконавець та поняті на описаній ділянці не були, її не оглядали, на переконання апеляційного суду, спростовуються наявними у справі поясненнями, фотографіями ( а.с. 150-151, 152-158 т. 3 ).

Окрім цього, посилання апелянта на те, що суд першої інстанції розглянув не всі вимоги скарги, з точки зору суду другої інстанції, не відповідає дійсності та спростовується текстом самої ухвали ( а.с. 228-231 т. 3 ).

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: І.В. Іванова

Л.А. Волохов