Справа № 750/3202/15-ц Провадження № 22-ц/795/400/2018Головуючий у I інстанції -Логвіна Т. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

06 березня 2018 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в особі судді Шитченко Н.В., вивчивши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

У С Т А Н О В И В :

Рішенням від 27 липня 2016 року Деснянський районний суд м. Чернігова позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнив у повному обсязі та стягнув з вказаних осіб солідарно заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02 лютого 2007 року у розмірі 8969 доларів США 60 центів та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 4091 грн 75 коп.

Апеляційний суд Чернігівської області, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на вказане рішення суду першої інстанції, ухвалою від 28 липня 2017 року залишив апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2016 року - без змін.

Не погоджуючись з наведеним вище рішенням, 27 лютого 2018 року ОСОБА_1, третя особа у справі, вдруге звернулась з апеляційною скаргою. Одночасно заявником подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в мотивування якого ОСОБА_1 зазначила, що копію оскаржуваного рішення було нею отримано лише 30 серпня 2017 року. Вказує, що подана нею попередня апеляційна скарга ухвалою апеляційного суду від 03 січня 2018 року була повернута через несплату судового збору. На даний час вона винайшла кошти для сплати судового збору, тобто, відсутні причини, що зумовили повернення попередньої апеляційної скарги на судове рішення, а отже судове рішення має бути переглянуте апеляційним судом.

Проте, апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою не може бути відкрито, враховуючи наступне.

Згідно п. 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, чинній на день постановлення оскаржуваної ухвали), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні піл час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 05 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою про вступ до участі у даній справі у якості третьої особи (т. 1 а.с. 128). Представляти свої інтереси, зокрема, і в судових інстанціях, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4, про що свідчить довіреність від 20 січня 2015 року (т. 1 а.с. 141).

Згідно журналу судового засідання від 27 липня 2016 року зазначений представник третьої особи приймав участь у розгляді справи, проте, на проголошення судом вступної та резолютивної частини рішення, яке відбулось того ж дня, не з'явився (т. 1 а.с. 166-167).

В подальшому, ні сама ОСОБА_1, ні її представник не звертались до суду першої інстанції за інформацією щодо результатів розгляду справи.

Оскаржуваним рішенням суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» та стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за договором у розмірі 8696,60 доларів США та 4091,75 грн пені. Права та інтереси третьої особи ОСОБА_1 районним судом не вирішувались.

В подальшому, вказане судове рішення було оскаржено відповідачем ОСОБА_3 У поданій апеляційній скарзі серед учасників справи зазначались також ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4, яким у визначеному процесуальним законодавством порядку направлялась копія апеляційної скарги (т. 1 а.с. 203, 216).

Крім того, вказаним особам апеляційним судом неодноразово надсилались судові повістки про виклик у судове засідання на 08 листопада, 29 листопада та 12 грудня 2016 року, проте, поштові відправлення на ім'я ОСОБА_1 повертались неврученими з довідкою про причину повернення «За незапитом» (т. 1 а.с. 233, 253, 263), а на ім'я представника ОСОБА_4 - з відміткою «За відмовою адресата від одержання» (т. 1 а.с. 231, 255).

28 липня 2017 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції виніс ухвалу, якою залишив без змін рішення районного суду від 27 липня 2016 року (т. 2 а.с. 60-64). 10 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Деснянського районного суду м. Чернігова про видачу їй копії рішення суду від 27 липня 2016 року (т. 2 а.с. 68), яка в подальшому була їй направлена.

Зазначене дає апеляційному суду підстави дійти до висновку, що станом на 10 серпня 2017 року третій особі ОСОБА_1 було достеменно відомо про остаточний розгляд справи судом першої інстанції та результати вирішення позову ПАТ «УкрСиббанк», отже посилання заявника щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення є такими, що не узгоджуються з матеріалами справи.

Крім цього, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 12 вересня 2017 року вже зверталась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2016 року.

Ухвалою від 03 січня 2018 року апеляційний суд визнав неподаною апеляційну скаргу ОСОБА_1 та повернув її заявнику (а.с. 108-111). В мотивування свого висновку суд зазначив, що, звернувшись з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість на користь ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1, в порушення ст.ст. 43, 44 ЦПК України, з вересня 2017 року та до кінця 2017 року не демонструвала готовності добросовісно брати участь у апеляційному розгляді справи, оскільки свідомо тривалий час не отримувала копії ухвали про залишення її апеляційної скарги без руху; заявила повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору або його зменшення, не подавши при цьому достатніх доказів для об'єктивного визначення судом її дійсного майнового стану; судового збору у сумі, визначеній судом, протягом передбаченого законом строку не сплатила.

Враховуючи викладене, апеляційний суд констатував, що такі дії ОСОБА_1 не свідчать про її добросовісне користування процесуальними правами, оскільки були спрямовані на зволікання виконання судового рішення та суперечили завданням цивільного судочинства, передбаченим ч. 1 ст. 2 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відкриття даного апеляційного провадження, апеляційний суд також констатує, що друге звернення ОСОБА_1 з вказаною апеляційною скаргою на судове рішення є процесуальним зловживанням, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Дотримання процесуальних строків, зокрема, строків на апеляційне оскарження, є складовою принципу юридичної визначеності, який є одним з фундаментальних аспектів верховенства права, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Принцип юридичної визначеності наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Вказане виклав Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року (заява № 3236/03).

Отже, беручи до уваги наведені вище обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що подання ОСОБА_1 вдруге наведеної апеляційної скарги є процесуальним зловживанням, що має на меті перешкоджання виконанню судового рішення, яке набрало законної сили після його перегляду в апеляційному порядку. За положеннями ч. 4 ст. 44 ЦПК України суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. Апеляційний суд не вважає, що на ОСОБА_1 поширюються положення п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, оскільки остання була повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції і брала в ній участь через свого представника, а оспорюваним судовим рішенням безпосередньо права, свободи та інтереси заявниці не порушені.

Аналізуючи наведені норми та обставини справи, а саме, сплив значного проміжку часу з дня ухвалення оскаржуваного рішення (1 рік 7 місяців), його тривале невиконання, доводи скаржника, які не мають на меті виправлення серйозних помилок, а лише перегляд та нове вирішення справи, наявність процесуальних зловживань з боку заявниці, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2016 року слід відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 44, ч. 2 ст. 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження направити учасникам справи, а скаржнику - копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її складення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Н. В. Шитченко