Постанова

Іменем України

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 522/20066/16-ц

провадження № 61-13502 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області у складі судді Цюри Т. В.

від 26 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 109 246 грн 89 коп у рахунок відшкодування майнової шкоди та 10 тис. грн - моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 109 246 грн 89 коп. та 1 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 111 439 грн 37 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, наведені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що його представник ОСОБА_7, який супроводжував справу, діяв недобросовісно, вчасно не повідомив його про наявність ухвали суду від 11 вересня 2017 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення. Про наявність вказаної ухвали він дізнався від представника лише 03 листопада 2017 року, а тому вважає, що саме з цієї дати необхідно обчислювати строк на апеляційне оскарження заочного рішення.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною третьої статті 297 ЦПК України 2004 року передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року якщо вказані особою, яка подала апеляційну скаргу, підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Судом установлено, що заочним рішенням Приморського районного суду

м. Одеси від 09 лютого 2017 року частково задоволено позов

ОСОБА_4

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2017 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення від 09 лютого 2017 року, подану його представником ОСОБА_7, залишено без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ЦПК України 2004 року у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Оскільки, ухвала про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення була постановлена 11 вересня 2017 року, строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення вказаної ухвали, а саме з 11 вересня 2017 року, тому скарга на заочне рішення повинна була бути подана відповідно до 21 вересня 2017 року включно.

Проте, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу лише 06 листопада 2017 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просив суд поновити строк на апеляційне оскарження заочного рішення від 09 лютого 2017 року посилаючись на те, що представник відповідача ОСОБА_7 отримав ухвалу про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення лише 28 жовтня 2017 року, а передав її відповідачу

03 листопада 2017 року, а тому вважав ці обставини поважними.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року вказані вище причини пропуску строку були визнані неповажними, апеляційну скаргуОСОБА_5, подану його представником ОСОБА_6, залишено без руху та надано заявнику строк для усунення її недоліків, зокрема, навести інші поважні причини для поновлення цього строку та подавши відповідні докази.

На виконання вказаної ухвали, ОСОБА_5 звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням про поновлення строку на апеляційне скарження, в якому посилався на те, що через недобросовісність поведінки його представника ОСОБА_8, який його вчасно не проінформував про рух справи, він дізнався про наявність ухвали суду про залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення лише 03 листопада

2017 року, а тому вважав ці причини поважними.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5, поданою його представником ОСОБА_6, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2017 року відмовлено, оскільки вказані заявником причини є не поважними, представник

ОСОБА_5 - ОСОБА_7 був присутній у судовому засіданні під час постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення, тобто обізнаний про її існування, а безпідставне поновлення строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів погоджується із таким висновком апеляційного суду, оскільки ОСОБА_5 пропустив строк на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції без поважних причин, та допустив процесуальні порушення щодо свідомого затягування розгляду справи, а тому суд апеляційної інстанції, діючи в межах дискреційних повноважень, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування наслідків пропуску строку на апеляційне оскарження за відсутності поважних причин, передбачених частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їх справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «ОСОБА_9 проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини

від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України).

Передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов'язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

ОСОБА_5 не надав суду належних та допустимих доказів неможливості подання апеляційної скарги на заочне рішення суду першої інстанції, зокрема після постановлення судом першої інстанції ухвали від 11 вересня 2017 року, про наявність якої було достеменно відомо його представнику ОСОБА_7

Доводи касаційної скарги про недобросовісну поведінку представника ОСОБА_7 щодо своєчасного повідомлення відповідача про наявність ухвали від 11 вересня 2017 року про залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не можуть бути визнані поважними та свідчать про неузгодженість дій між відповідачем та його представником. Крім того, кожна особа, яка бере участь у справі, сама визначає свою процесуальну поведінку.

Вказані обставини не пов'язані із непереборними та об'єктивними причинами, які перешкоджали чи могли бути перешкодою для подачі апеляційної скарги у строки, визначенні чинним законодавством України.

Слід зауважити, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки і разом з тим, розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта