Справа № 282/1414/17
Провадження № 2/282/71/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді В.В.Вальчука

за участю секретаря судового засідання В.І.Демчук

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк», інтереси якого представляє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач кошти отримав.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 свої зобовязання не виконав.

Станом на 31.08.2017 року заборгованість відповідача за кредитом становить 112821,53 грн.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість по кредитному договору №б/н від 07.11.2009 року на загальну суму 112821,53 грн.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою суду від 19 грудня 2017 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі

Ухвалу про відкриття спрощеного провадження від 19.12.2017 року відповідач отримав 28.12.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Станом на 06 лютого 2018 року відзив на позов від відповідача ОСОБА_2, до Любарського районного суду Житомирської області не надійшов.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Згідност. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У силу ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 07 листопада 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у розмірі 8000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07.11.2009 року станом на 15 листопада 2017 року ОСОБА_2, має заборгованість яка складається із заборгованості за кредитом 7495,84 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 96377,05 грн.

Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками, у звязку з чим, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується розрахунку комісії 3100 грн., та заборгованості за судовим штрафом 5848,64 грн., суд зазначає наступне.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією та судовим штрафом задоволенню не підлягає, оскільки комісія та пеня мають різну правову природу та не можуть поєднуватись. Крім того, згідно до п. 6.5 Умов та Правил, клієнт зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором. З наданих позивачем умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна», вбачається, що комісія за кредитне обслуговування - відсутня.

З дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що позивач неправомірно просить суд стягнути комісію за користування кредитом, оскільки вона не передбачена кредитним договором б/н від 07.11.2009 року. Враховуючи, що згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за комісією (пенею) в сумі 3100 грн., не знайшла своє підтвердження, у звязку з чим, в задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити.

Відповідно до п. 8.6. «Умов та Правил надання банківських послуг» при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Аналізуючи вище вказані вимоги, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафів в сумі 5848,64 грн., має бути відмовлено.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, дійсно не виконав зобовязання за договором від 07 листопада 2009 року, а тому вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 7495,84 грн., заборгованості по процентам 96377,05 грн., підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що хоч позов задоволено частково, суд виходить з того, що при подачі позовної заяви позивачем було сплачено мінімальну суму судового збору, передбачену ЗУ "Про судовий збір", а тому із відповідача підлягає стягненню на користь позивача вся сума судового збору 1600 грн.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 263-265, 273, 279, 352 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 536, 541, 543, 553, 1049, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» р/р 3111, МФО 305299, ідентифікаційний код за заборгованість по кредитному договору № б/н від 07.11.2009 року в сумі 7495 (сім тисяч чотириста девяносто пять) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки та заборгованість за процентами в сумі 96377 (девяносто шість тисяч триста сімдесят сім) гривень 5 (пять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ППАТ КБ «ПриватБанк» р/р 3111, МФО 305299, ідентифікаційний код за витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Вальчук В.В.