Тарутинський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________ Справа № 514/120/18
Провадження по справі № 6/514/6/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року смт Тарутине

Тарутинський райсуд Одеської області у складі:

головуючого судді Тончевої Н. М. .

при секретарі Образенко Т.М.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 погоджене із начальником Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В:

До Тарутинського районного суду Одеської області звернулась старший державний виконавець Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 з поданням погодженим із начальником Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом №514/334/17 виданим 23 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 203388 гривень 00 копійок та суми судових витрат в розмірі 2033 гривні 88 копійок.

В обґрунтування зазначеного подання заявниця зазначила, що у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №54996856, з виконання виконавчого листа №514/334/17 виданого 23 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 203388 гривень 00 копійок та виконавче провадження №54997101, з виконання виконавчого листа №514/334/17 виданого 23 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми судових витрат в розмірі 2033 гривні 88 копійок.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження" була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" було розпочато примусове виконання рішення.

Державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання рішення, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: до державних установ направлено запити щодо виявлення майна зареєстрованого за боржником та чи отримує вона доходи.

Згідно інформації наданої на запити:

УПФУ боржник не працює, пенсію отримує;

ДПСУ рахунки в банківських установах відсутні.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, -майно за боржником не зареєстроване.

Враховуючи, що боржник ОСОБА_3 отримує пенсію, постанова про утримання з пенсії боргу відправлена за належністю.

16 листопада 2017 року боржник зявився до відділу та надав письмове пояснення щодо причин невиконання рішення суду.

22 грудня 2017 року був здійснений виїзд за адресою мешкання боржника ОСОБА_3, про що складено відповідний акт.

З повідомлення Державної міграційної служби України, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не має паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Таким чином, виконавчий документ не виконано, а тому вказане стало підставою для звернення державного виконавця з поданням до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Старший державний виконавець Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 до судового засідання не зявилась, на адресу суду надійшла її заява, в якій вона просить розглянути зазначене подання без представника відділу.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею (ч.2 ст. 441 ЦПК України).

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення (ч.3 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно дост.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов'язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобовязань.

Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

З матеріалів подання вбачається, що у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №54996856, з виконання виконавчого листа №514/334/17 виданого 23 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 203388 гривень 00 копійок та виконавче провадження №54997101, з виконання виконавчого листа №514/334/17 виданого 23 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми судових витрат в розмірі 2033 гривні 88 копійок.

Державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання рішення, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: до державних установ направлено запити щодо виявлення майна зареєстрованого за боржником та чи отримує він доходи, з відповідей на які вбачається, що ОСОБА_3 не працює, пенсію отримує, рахунків в банківських установах не має, рухоме або нерухоме майно не має.

Враховуючи, що боржник ОСОБА_3 отримує пенсію, постанова про утримання з пенсії боргу відправлена за належністю.

16 листопада 2017 року боржник зявився до відділу та надав письмове пояснення щодо причин невиконання рішення суду, в якому зазначив, що виконати рішення суду одразу в повному обсязі він не має змоги, так як він не працює, рухомого чи нерухомого майна не має, єдиним його доходом є пенсія.

Тож, з наведеного вбачається, що боржник ОСОБА_3 не ухиляється від виконання рішення суду щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_4 боргу та судових витрат, рішення суду виконується, так як постанова про утримання з його пенсії боргу відправлена за належністю для виконання.

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано жодного доказу, який свідчив би про ухилення боржника від виконання зобовязання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобовязання, у звязку з чим, подання є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст..441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 погодженого із начальником Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Тончева