ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1370/18 Номер провадження 22-ц/814/138/18Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий-суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2018 року, постановлене суддею Андрущенко-Луценко С.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

27.06.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № PLXRX11300019 від 21.04.2007, посилаючись на невиконання відповідачем кредитних зобовязань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за кредитним договором нарахованих на прострочену заборгованість за період з 01.06.2015 р. по 01.06.2018 р. у розмірі 21 414,55 грн. та судовий збір.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що позивач втратив право на отримання процентів, оскільки кредитний договір припинив свою дію у звязку з прийняттям 27.09.2013 Миргородським міськрайонним судом рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.04.2007 в сумі 26640 грн.

Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року №519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», (АТ КБ «Приватбанк»), яке є правонаступником всіх прав та зобовязань Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»./а.с.50-53/

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне зясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами, що 21.04.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено споживчий кредитний договір. Умовами договору визначено суму кредиту - 3214,80 грн., зі сплатою позичальником відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до заяви позичальника від 21.04.2007 № PLXRRX11300019 споживчий кредит наданий ОСОБА_2 на строк 24 місяця з 21.04.2007 р. по 21.04.2009 р./а.с. 8/.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.09.2013 по справі № 541/2092/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок заборгованості за кредитним договором 26 648,18 грн., що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 2 346,80 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 10 023,14 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1 583,84 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у сумі 10 949,25 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500,00 грн. (фіксована частина ) та 1 245,15 грн. (процентна складова)./а.с. 31/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи судом кредитний договір припинив свою дію і позивач втратив право на отримання процентів. Після винесення судом рішення, якщо воно не виконано, він має право на отримання виключно сум, передбачених ст. 625 ЦК України, але така вимога банком не ставиться.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, ґрунтуються на хибному тлумаченні норм цивільного права, зводяться до незгоди з рішенням та є аналогічними позовним вимогам.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Матеріали справи містять рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 вересня 2013 року, постановлене у справі № 541/2092/13-ц, яким задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто на його користь з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 21.04.2007, в тому числі тіло кредиту.

Отже, банк скористався своїм правом вимагати від позичальника повернення всієї суми кредиту та плати за кредит, тому кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій і процентів за час прострочення не спростовує висновків суду першої інстанції.

Відповідно до висновків, викладених у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18), після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

Правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення, однак кредитор такої вимоги не ставив.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08. 11.2018.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

ОСОБА_5