Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/174/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді - Козіної С.М.,

за участі:

секретаря - Маламан Я.О.,

позивача - ОСОБА_2 (не з'явилася),

представника позивача - ОСОБА_3 (не з'явився),

представника відповідача - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5 (не з'явилася),

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ржищівської міської ради Київської області, ОСОБА_5 про визнання права користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ржищівського міського суду Київської області перебуває вищевказана справа.

Ухвалою суду від 14 листопада 2017 року було відкрито провадження у справі.

В судові засідання, що відбулися 01 лютого 2018 року та 27 лютого 2018 року позивач ОСОБА_2 не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень № 398 від 23 січня 2018 року (а.с. 127) та № 033 від 06 лютого 2018 року (а.с. 141), про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надавала.

Представник позивача ОСОБА_3 в судові засідання, що відбулися 01 лютого 2018 року та 27 лютого 2018 року не з'явився. 29 січня 2018 року та 26 лютого 2018 року надіслав до суду заяви про визнання поважними причин неявки за викликом суду та перенесення судових засідань на інший термін у зв'язку з хворобою брата. Однак, на підтвердження вищевказаних обставин, представником позивача не надано будь-яких доказів. Отже, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин неявки представника позивача у судове засідання двічі поспіль.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Своєчасний розгляд справ забезпечується обмеженими процесуальними строками їх розгляду.

Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточних, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Тобто, цивільне процесуальне законодавство накладає на осіб, які беруть участь у справі, певні процесуальні обмеження, спрямовані на забезпечення дотримання процесуальних строків розгляду справи та на унеможливлення зловживання ними своїми процесуальними правами, в тому числі шляхом безпідставного затягування розгляду справи.

Крім того, рішенням Європейського Суду у справі «Пономарьової проти України» від 3 квітня 2008 року передбачено вживання сторонами заходів про обізнаність стану відомого їм судового провадження.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 3 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач, або його представник повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин, або повторно не повідомив про причини неявки, і якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв'язку із положеннями ст. 223 цього Кодексу, згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин. При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

У такий спосіб законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свій час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

За таких обставин, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 повторно не з'явилась у судове засідання, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.

Таким чином, у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, без поважної причини або неповідомлення ним про причину повторної неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому, причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки це положення закону направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами.

31 серпня 2015 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було постановлено ухвалу, якою визнано, що повторна неявка в судове засідання належним чином повідомленого позивача є підставою для залишення позову без розгляду, незалежно від причин неявки (справа 6-24063ск15).

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізовуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, позивачка ОСОБА_2, будучи зацікавленою в розгляді вказаної справи має можливість забезпечити участь іншого представника для представлення її інтересів в суді у даній справі.

Тому, у зв'язку з наведеним, положення п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до правосуддя.

За таких обставин, у зв'язку з неявкою позивача та представника позивача повторно (двічі поспіль) у судове засідання, позов ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 44, 223, 257 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Ржищівської міської ради Київської області, ОСОБА_5 про визнання права користування земельною ділянкою, - залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя