Справа № 214/5009/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 лютого 2018 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лєбєдєвої А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Кривому Розі, цивільну справу № 214/5009/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати, у зв'язку з проходженням лікування у медичному закладі дитини ОСОБА_4 в сумі 11 606,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне. Позивач перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу є спільна дитина - донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку. Станом на 30.06.2017 року, відповідач має заборгованість по аліментам у розмірі 5204,82 грн. З 2015 року ОСОБА_4 проходила лікування у Криворізькій міській стоматологічній лікарні №5 за допомогою з'ємної пластини. Але лікування на протязі 1,5 років не дало результатів та 13.03.2017 року прийнято рішення про те, що донька потребує лікування за допомогою нез'ємної техніки, у зв'язку із чим позивач звернулась до стоматологічної клініки ТОВ «ДЕНТСІТІ». За результатами лікування нею, як замовником, та ТОВ «ДЕНТСІТІ», як виконавцем, складено акт виконаних робіт від 04.08.2017 р. Загальна вартість послуг склала 9386,00 грн. Крім того, лікарем медичного закладу надана довідка про ймовірні строки подальшого лікування, а також очікувані у зв'язку з цим витрати на лікування, що склали 2220,00 грн. Таким чином загальна сума лікування у медичному закладі, а також передбачених витрат складає 11606,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач, у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині половини суми понесених витрат на лікування та просив розстрочити виконання рішення суду.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України.

На підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 31.07.2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 3).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мають спільну дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про шлюб, 05.06.2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на «ОСОБА_3» (а.с. 15).

Згідно довідки-розрахунок №08-52/360 від 27.07.2017р., наданої Саксаганським відділом ДВС м. Кривий Ріг, ОСОБА_3 має заборгованість по аліментам у розмірі 5204,82 грн. (а.с. 5).

Згідно довідки КЗ «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №5» від 13.03.2017р. ОСОБА_4 потребує ортодонтичного лікування за допомогою нез'ємної техніки (а.с. 6).

Відповідно акту виконаних робіт від 04.08.2017 року, ОСОБА_4 ТОВ «ДЕНТСІТІ» за період з 24.03.2017р. по 04.08.2017р. надано стоматологічні послуги загальною вартістю 9386,00 грн. (а.с. 11-12), які були оплачені, що підтверджується копіями чеків (а.с. 13).

Відповідно довідки ТОВ «ДЕНТСІТІ» від 04.08.2017р. очікуваний строк лікування ОСОБА_4 становитиме близько 8-9 міс., та очікувані витрати складатимуть 2220,00 грн. (а.с. 14).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, 23.10.2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. 41).

Відповідач має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_8, 28.11.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 35).

Згідно наказу №67-к від 16.02.2017 року, ОСОБА_9 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку на період з 17.02.2017 року по 28.11.2019 року (а.с. 40).

Відповідно інформації з трудової книжки ОСОБА_3, 29.12.2016 року останній звільнився за власним бажання та 14.04.2017 року його прийнято на посаду інженера КФ ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.42-46).

Згідно довідки про заробітну плату і про доходи, загальна сума доходів ОСОБА_3 за період з 01 травня 2017 року по 01 листопада 2017 року складає 63561,27 грн. (а.с. 47).

ОСОБА_9 потребує хірургічного втручання, що підтверджується медичними документами КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» (а.с.48,49,50).

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов' язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Конституцією України визначено основні права і обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей, Зокрема, у частині 2 ст.51 Основного Закону України і кореспондованій їй статті 180 СК України зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 та ст. 180 Сімейного кодексу України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття є спільним обов'язком батьків: як батька, так і матері, а також має виконуватись, з дотриманням загального принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 з березня по серпень 2017 року проходила лікування у стоматологічній клініці ТОВ «ДЕНТСІТІ», у зв'язку із чим позивачем були понесені витрати, які суд, відповідно до ст. 185 СК України, розцінює як додаткові.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

У відповідності з п. 1 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Таким чином, суд вважає, що відповідач зобов'язаний прийняти участь у витратах, пов'язаних з лікуванням їхньої доньки у розмірі витрат, вже понесених позивачем, тобто у розмірі 9386,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, а також відповідно до положень ст. 141 СК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача половину вже понесених витрат на лікування дитини, а саме у сумі 4693,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача очікуваних витрат на лікування дитини у розмірі 2220,00 грн. (а.с. 14), суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вважає зазначену суму не остаточною, яка через життєві обставини, зміну вартості стоматологічних послуг тощо, може бути змінена.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 141, 150, 180, 185 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (50008, АДРЕСА_1) ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 (ін. НОМЕР_1, 50008, АДРЕСА_2) додаткові витрати у зв'язку із проходженням лікування у медичному закладі дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у сумі 4693 (чотири тисячі шістсот дев'яносто три) гривні.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Чернова

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2018 року.