Справа №442/439/18
Провадження №2/442/721/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі - головуючої судді - Курус Р.І., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 23.01.2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити його на посаді директора Дрогобицької дитячо-юнацької спортивної школи імені ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 січня 2018 року і до дня поновлення на роботі.

Ухвалою судді від 29.01.2018 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати дану справу суддею одноособово в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подальшого відзиві на позовну заяву, предявлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено пятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

В обґрунтування позову посилається на те, що з 30.01.2013 року на підставі наказу №20 працював на посаді директора Дрогобицької дитячо-юнацької спортивної школи імені ОСОБА_2. Наказом №01-2/3 від 11.03.2018 року був звільнений з посади з 11.01.2018 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього пп. 5 п. 2.1 Посадової інструкції директора дитячо-юнацької спортивної школи м. Дрогобича, а саме за неналежний контроль за роботою персоналу, неналежний контроль за зберіганням хімічних речовин, що призвело до загрози для життя і здоровя працівників і відвідувачів установи та їх евакуацію з приміщення 28.11.2017 року. Вказує, що його незаконно звільнено з роботи, обовязок щодо зберігання хімічних речовин покладено згідно п.2.6 посадової інструкції налагоджувальника технологічного устаткування саме на останнього, а відтак просить позов задоволити.

12.02.2018 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою від 12.02.2018 року задоволено та до вирішення спору по суті заборонено Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області вчиняти будь-які дії щодо проведення та оголошення результатів конкурсу на заміщення вакантної посади директора Дрогобицької дитячо-юнацької спортивної школи імені ОСОБА_2.

19.02.2018 року Відділом освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області подано відзив на позовну заяву та докази направлення такого відзиву позивачу. У відзиві посилається на безпідставність, необґрунтованість предявленого позову, оскільки звільнення позивача було проведено з дотриманням чинного законодавства, зокрема, у зв'язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього посадовою інструкцією, а саме пп. 5 п. 2.1. Посадової інструкції директора дитячо-юнацької спортивної шкоди м. Дрогобича неналежний контроль за роботою персоналу, неналежний контроль за зберіганням хімічних речовин, що призвело до створення загрози для життя і здоровя працівників і відвідувачів установи та їх евакуації з приміщення 28.11.2017 року.

21.02.2018 року ОСОБА_1 подано заяву в порядку ст. 49 ЦПК України, в якій, вважаючи себе незаконно звільненим просить скасувати наказ № 01-2/3 від 11.01.2018 року про звільнення його з посади директора дитячо-юнацької спортивної школи імені ОСОБА_2; поновити його на вищевказаній посаді; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18242,07 грн. Разом з тим, просить рішення в частині поновлення його на посаді директора Дрогобицької дитячо-юнацької спортивної школи імені ОСОБА_2 та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 7186,47 грн. допустити до негайного виконання.

Оскільки сторонами у справі не заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, у п. 22 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України „Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 року № 9 роз'яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 Наказом №20 від 30.01.2013 року по відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради було призначено на посаду директора Дрогобицької дитячо-юнацької спортивної школи з 30.01.2013 року за контрактом, терміном на 1 рік (а.с. 8).

Отже, органом, правомочним у відповідності до вимог ст.. 147-1 КЗпП України накладати дисциплінарні стягнення позивачу є саме відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради.

Як вбачається з копії листа Дрогобицького РВ ГУ ДСНС у Львівській області від 13.02.2018 року №5/241, 28.11.2017 року о 19.30 год. від гр. ОСОБА_4 надійшло телефонне повідомлення про надзвичайну ситуацію, яка виникла в Дрогобицькій дитячо-юнацькій спортивній школі імені ОСОБА_2, про що повідомлено відповідні служби.

На виконання розпорядження міського голови від 29.11.2017 року № 648-р щодо проведення службового розслідування у Дрогобицькій ДЮСШ ім. І. Боберського за наслідками надзвичайної ситуації, комісією у складі: начальника відділу освіти, голови комісії ОСОБА_3 та членів комісії: головних спеціалістів відділу освіти ОСОБА_5 та ОСОБА_6, юриста відділу освіти ОСОБА_7, інженера відділу освіти ОСОБА_8, начальника відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення ОСОБА_9, завідувача сектором з питань фізичної культури і спорту відділу молодіжної політики, сімї та спорту ОСОБА_10 встановлено порушення ОСОБА_4 пп. 6 п. 1.3 Посадової інструкції налагоджувальника технологічного устаткування - правила безпеки під час роботи з хлором, розчину соляної кислоти та іншими хімічними речовинами. Зазначено, що ОСОБА_4 належним чином не прослідкував, що саме він вливає у тару хлору після електролізу, що призвело до створення надзвичайної ситуації. Також ОСОБА_4 порушено п. 2.6 вказаної Посадової інструкції, а саме отримання складування у місця зберігання ємкості з гіпохлоритом натрію, розчину соляної кислоти, оскільки вказані хімічні сполуки перебували в тому самому приміщенні що і хлоратна установка.

Крім того, комісією встановлено порушення норм ст. 29 КЗпП України, оскільки в день прийняття на роботу ОСОБА_4 (01.02.017 року) останнього не ознайомлено з Посадовою інструкцією налагоджувальника технологічного устаткування, а фактично ознайомлено 14.03.2017 року. Також виявлено порушення ст. 50 КЗпП, відповідно до якої тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень, при цьому тривалість робочого часу ОСОБА_4Й.Ю відповідно до Наказу Дрогобицької ДЮСШ від 01.02.2017 року становить 41 годину на тиждень. Разом з тим, не було проведено атестацію робочого місця ОСОБА_4 та не виплачувалися надбавки за шкідливі умови праці.

За таких обставин, комісія дійшла висновку, що вищевказані порушення були допущені через неналежний контроль директором Дрогобицької ДЮСШ за роботою персоналу, неналежний контроль за зберіганням хімічних розчинів, не проведення інструктажу з використання хімічних розчинів, що і призвело до загрози для життя і здоровя працівників і відвідувачів установи та їх евакуацію з приміщення, тобто, директором ДЮСШ порушено пп. 5 п. 2.1 Посадової інструкції директора ДЮСШ, відповідно до якого одним із обовязків останнього є забезпечення дотримання вимог щодо охорони дитинства, санітарно-гігієнічних та протипожежних норм, техніки безпеки, про що комісією було складено Довідку про проведення службового розслідування у Дрогобицькій ДЮСШ ім. І. Боберського від 30.11.2017 року (а.с. 16-18).

Як наслідок, Наказом по Дрогобицькій дитячо-юнацькій спортивній школі від 30.11.2017 року № 163/к ОСОБА_4 було відсторонено від виконання посадових обовязків (а.с. 9).

11.01.2018 року Наказом № 01-2/3 по Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Дрогобицької ДЮСШ ім. І. Боберського на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього посадовою інструкцією, а саме - пп. 5 п. 2.1 Посадової інструкції директора дитячо-юнацької спортивної школи м. Дрогобича - неналежний контроль за роботою персоналу, неналежний контроль за зберіганням хімічних речовин, що призвело до створення загрози для життя і здоровя працівників і відвідувачів установи та їх евакуації з приміщення 28.11.2017 року, з урахуванням дисциплінарного стягнення від 28.07.2017 року.

Зі змістом вказаного наказу позивача було ознайомлено 11.01.2018 року, про що свідчить відмітка в такому (а.с. 7).

Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Згідно ст. 43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується.

За приписами ст. 2 КЗпП України державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Стаття 21 КЗпП України закріплює рівність трудових прав громадян України.

За приписами статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Разом з тим, частиною 2 ст. 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України).

Відповідно до положень статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Для розірвання трудового договору за підставою, наведеною вище, необхідними є такі умови: порушення має стосуватися лише тих обов'язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; невиконання трудових обов'язків мало систематичний характер; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення.

Для застосування цієї підстави для розірвання трудового договору важливим є невиконання працівником обов'язків, передбачених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому не може вважатися порушенням трудової дисципліни невиконання ним обов'язків, які виходять за межі трудових або не випливають з трудового договору.

Зі змісту наказу від 11.01.2018 року №01-2/3 вбачається, що позивача було звільнено з роботи за недотримання пп. 5 п. 2.1 Посадової інструкції директора дитячо-юнацької спортивної школи - неналежний контроль за роботою персоналу, неналежний контроль за зберіганням хімічних речовин, що призвело до створення загрози для життя і здоровя працівників та відвідувачів установи та їх евакуації з приміщення 28.11.2017 року з урахуванням дисциплінарного стягнення від 28.07.2017 року.

Однак, будь-яких доказів про те, що неналежний контроль з боку позивача за роботою персоналу та зберіганням хімічних речовин, призвів до створення загрози для життя і здоровя працівників та відвідувачів установи та їх евакуації з приміщення 28.11.2017 року, відповідачем суду не представлено.

Надана відповідачем копія листа Дрогобицького РВ ГУ ДСНС у Львівській області від 13.02.2018 року №5/241, свідчить лише про те, що 28.11.2017 року о 19.30 год. від гр. ОСОБА_4 надійшло телефонне повідомлення про надзвичайну ситуацію, яка виникла а Дрогобицькій дитячо-юнацькій спортивній школі імені ОСОБА_2, про що повідомлено відповідні служби (а.с. 50).

Будь-яких даних, про те, що вказана ситуація, яка мала місце поза межами робочого часу як ОСОБА_4, так і позивача (згідно довідки від 30.11.2017 року робочий час ОСОБА_4 до 18.30 год.), призвела до створення загрози для життя і здоровя працівників та відвідувачів установи та їх евакуації з приміщення 28.11.2017 року відповідачем суду не представлено.

Вказана вище Довідка за результати службового розслідування від 30.11.2017 року, в якій комісія прийшла до висновку про створення загрози для життя і здоровя працівників та відвідувачів установи та їх евакуації з приміщення 28.11.2017 року не може свідчити про існування такої загрози, оскільки дана комісія не є органом, який вправі складати такий висновок.

Поряд з цим, позивачем надано копії результатів санітарно-мікробіологічних досліджень води з басейну ДЮСШ №5027 від 29.11.2017 року, №5401 від 06.12.2017 року, копії протоколів №129 від 29.11.2017 року, №130 від 29.11.2017 року, №138 від 05.12.2017 року, які складено Дрогобицьким міжміським відділом лабораторних досліджень, згідно яких вода басейну відповідає встановленим вимогам «Клінічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» по досліджуваних показниках (а.с. 22-24, 26-28). Лише згідно протоколу №137 від 30.11.2017 року, вода з басейну не відповідає вимогам «Клінічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» по вмісту хлоридів.

Будь-яких доказів, які б спростовували зазначені доводи позивача відповідачем суду не представлено.

Як вбачається з пп. 5 п. 2.1 Посадової інструкції директора дитячо-юнацької спортивної школи, за недотримання яких позивача звільнено з роботи, до зазначених обовязків директора входить забезпечення дотримання вимог щодо охорони дитинства, санітарно гігієнічних та протипожежних норм, техніки безпеки.

Однак даних про те, в чому проявились такі порушення та коли мали місце - в наказі не відображено.

Разом з тим, вказаний пункт посадової інструкції не передбачає обовязку саме директора дитячо-юнацької спортивної школи здійснювати контроль за зберіганням хімічних речовин.

Зберігання хімічних речовин, згідно посадових обовязків, здійснює налагоджувальник технологічного устаткування, яким згідно наказу Дрогобицької ДЮСШ ім. І. Боберського від 31.01.2017 року № 58/к є ОСОБА_4.

При цьому, зі змісту оспорюваного наказу про звільнення позивача, не вбачається, за які ж саме порушення позивача звільнено з роботи, в такому не зазначено фактичних обставин порушення позивачем пп. 5 п. 2.1. посадової інструкції.

А відтак незрозуміло, в чому ж саме проявився як неналежний контроль з боку позивача за роботою персоналу, так і за зберіганням хімічних речових.

Що стосується посилання в наказі на нібито нездійснення позивачем належного контролю за зберіганням хімічних речовин, то як встановлено матеріалами справи, станом на 28.11.2017 року ОСОБА_4 був ознайомлений з обовязками, визначеними в посадовій інструкції налагоджувальника технологічного устаткування, і саме в його обовязки входило зберігання хімічних речовин.

Разом з тим, з вищевказаної довідки вбачається, що надзвичайна ситуація яка сталася 28.11.2017 року у Дрогобицькій ДЮСШ ім. І. Боберського є наслідком протиправних дій саме ОСОБА_4, мала місце поза межами встановленого для нього робочого часу, оскільки було встановлено порушення ним вимог пп. 6 п. 1.3., п. 2.6 Посадової інструкції налагоджувальника технологічного устаткування. Свою провину у вчиненому ОСОБА_4 визнав та в подальшому був відсторонений від роботи.

Відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що порушення, які відображені у довідці про службове розслідування за подіями, які мали місце 28.11.2017 року, допущені не з його вини, оскільки не входять до числа посадових обовязків директора ДЮСШ.

Отже, судом встановлено, що відповідно до пп. 5 п. 2.1. посадової інструкції директора ДЮСШ м. Дрогобича, затвердженої начальником відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради ОСОБА_3 02.09.2013 року, до посадових обов'язків позивача не входили обов'язки з питань контролю за зберіганням хімічних продуктів.

Відтак, притягати директора до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог, які не входять до його посадових обовязків, у відповідача правових підстав не було.

Вищенаведене свідчить, що відповідачем 11.01.2018 року було незаконно прийнято наказ № 01-2/3 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора, оскільки його звільнено за невиконання обов'язків, які виходять за межі його посадових обовязків, передбачених Посадовою Інструкцією директора дитячо-юнацької спортивної школи м. Дрогобича.

Наказ про звільнення позивача з роботи містить посилання на довідку про проведення службового розслідування від 30.11.2017 року у Дрогобицькій ДЮСШ ім. І.Боберського, якою виявлено ОСОБА_4 та ОСОБА_11 нібито порушення їх посадових інструкцій, однак, яке з цих порушень враховано роботодавцем, як допущене саме з вини позивача - із змісту наказу не вбачається.

Крім того, як зазначено вище, в оскаржуваному наказі не зазначено фактичних обставин порушення позивачем пп. 5 п. 2.1. посадової інструкції.

Зміст оскаржуваного наказу є суперечливим. Із його змісту неможливо встановити яке ж порушення допущено позивачем, як директором ДЮСШ ім. Боберського. Крім того, у справі відсутні докази порушення позивачем зазначеного пункту посадової інструкції директором дитячо-юнацької спортивної школи. Тому відповідач безпідставно наклав дисциплінарне стягнення на позивача у виді звільнення згідно наказу №01-2/3 від 11.01.2018 року.

Що стосується посилання позивача в оспорюваному наказі про звільнення на врахування при винесенні такого наказу дисциплінарного стягнення від 28.07.2017 року, вказане стягнення, не може слугувати підставою для звільнення позивача за систематичне невиконання посадових обовязків без поважних причин, оскільки, як встановлено вище, інших порушень посадових обовязків позивач не допустив.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два повних календарних місяців роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Яв встановлено матеріалами справи, у відповідача були відсутні законні підстави для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу №01-2/3 від 11.01.2018 року, а відтак суд доходить висновку про визнання незаконним та скасування наказу від 11.01.2018 року про звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України, поновлення останнього на роботі з 11 січня 2018 року на посаді директора, та стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 13812,84 грн. сума надана без відрахування податків і зборів).

Розрахунок середнього заробітку у розмірі 13812 гривень 84 копійки (сума надана без відрахування податків і зборів), який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з відповідача: з дня звільнення 11.01.2018 року по день поновлення на роботі - 01.03.2018 року (включно) минуло 36 робочих днів, а саме січень - 15 робочих днів, лютий 20 робочих днів, березень - 1 робочий день; згідно довідки про заробітну плату (виданої відповідачем, а.с 65), заробітна плата ОСОБА_1 за два відпрацьовані місяці до звільнення: жовтень 2017 року 8046,10 грн., листопад 2017 року - 8439,51 грн.

Грудень 2017 року не може бути взятий для розрахунку, оскільки згідно представлених відповідачем копій лікарняних листків, позивач в цей місяць перебував на стаціонарному лікуванні, що повністю відповідає вимогам абз. 4 п. 2 Постанови №100, за

Отже, всього відпрацьовано за 2 місяці до звільнення 43 дні (за виключенням одного вихідного дня 14.10.2017 року, який перенесено на 16.10.2017 року); середньоденна заробітна плата складає: (8046,10 грн. + 8439,51 грн.) : 43 дні = 383,39 грн.; розмір середнього заробітку за весь час затримки складає: 383,69 грн. х 36 днів = 13812,84 грн.

За таких обставин позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, саме зі стягненням з відповідача на користь позивача 13812,84 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не середнього заробітку в сумі 18242,07 грн., як про це просить позивач у своїй позовній заяві.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

За таких обставин, рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а судом ухвалено рішення, яким його позов задоволено, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подачу позовної заяви майнового характеру оплачується, у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 8810,00 грн.); згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2ст. 4 Закону України "Про судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, в дохід держави з відповідача відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, у суді першої інстанцій у загальному розмірі 1409,60 грн. (704,80 грн. позовна вимога щодо скасування наказу та поновлення позивача на роботі + 704,80 грн. позовна вимога щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу).

Відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" позивачем за подання заяви про забезпечення позову сплачено судовий збір у розмірі 352,40 грн. (а.с. 45), який підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Скасувати наказ від 11 січня 2018 року за № 01-2/3 по Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Дрогобицької ДЮСШ ім. І. Боберського на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України

Поновити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання АДРЕСА_1, 82100) на посаді директора Дрогобицької дитячо-юнацької спортивної школи імені ОСОБА_2 Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради (, місцезнаходження вул. Тараса Шевченка, 21, м. Дрогобич Львівської області, 82100) з 11 січня 2018 року.

Стягнути з Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради (, місцезнаходження вул. Тараса Шевченка, 21, м. Дрогобич Львівської області, 82100) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання АДРЕСА_1, 82100) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 13812,84 гривень (тринадцять тисяч вісімсот дванадцять гривень 84 копійки).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах середнього заробітку за один місяць.

Стягнути з Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради (, місцезнаходження вул. Тараса Шевченка, 21, м. Дрогобич Львівської області, 82100) в дохід держави судові витрати, пов'язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції у розмірі 1409,60 (одна тисяча чотириста девять гривень 60 копійок) гривень.

Стягнути з Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради (, місцезнаходження вул. Тараса Шевченка, 21, м. Дрогобич Львівської області, 82100) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання АДРЕСА_1, 82100) 352,40 грн. понесених судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Дата складення повного судового рішення: 01 березня 2018 року.

Головуюча-суддя ОСОБА_12