Справа № 658/4216/17
(провадження № 2/658/267/18)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Подячевої І.Д.,

при секретарі Бердніковій С.В.,

розглянувши в місті Каховка у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 49462 грн. 93 коп..

В обґрунтування позову зазначається, що 17 вересня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зобовязання з надання відповідачу коштів виконав, а відповідач умови договору в строк, встановлений договором не виконує. Таким чином, станом на жовтень 2017 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 49462 грн. 93 коп..

Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 1 ст. 274 ЦПК України, із викликом сторін у судове засідання.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що визнає факт укладання кредитного договору та отримання коштів від ПАТ КБ «ПриваБанк», однак, як зазначає відповідач, кредитний договір він уклав більше ніж чотири роки тому, у звязку з чим просить застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та відмовити Банку в стягненні заборгованості на цій підставі.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Так, судом встановлено, що 17 вересня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 7).

З умовами та Правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідача під час укладання договору ознайомлено.

Протягом 2013 жовтня 2017 років відповідач користувався кредитною картою, однак заборгованість по кредиту не погашав у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 49462 грн. 93 коп..

За весь час користування кредитною лінією відповідачем кредит та відсотки сплачувались з порушенням строків, встановлених договором, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 49462 грн. 93 коп., яка складається з наступних складових: 1934 грн. 98 коп. заборгованість за кредитом; 41086 грн. 38 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3610 грн. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2331 грн. 57 коп. штраф (процентна складова).

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 601, 604 609 ЦК.

Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1П на підставі кредитного договору, укладеного шляхом заповнення анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, отримав кредит у розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Останній раз відповідачем кредит погашався 26 березня 2015 року.

Відповідач до суду звернувся із заявою про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, оскільки договір було укладено їм чотири роки тому, тобто строк позовної давності встановлений ст. 256 ЦК України сплив, що, на думку відповідача, є підставою для відмови у позові в повному обсязі.

Разом з тим, судом під час розгляду справи, прийнято до уваги висновок Верховного суду України, викладений в постанові від 06 листопада 2013 року, згідно якого:

Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

В кредитному договорі укладеному між Банком та відповідачем виконання зобовязання визначено щомісячними платежам, а саме не менше 7% від суми боргу, щомісячно.

Як вбачається з наданого до суду розрахунку заборгованості вперше сальдо простроченої заборгованості по картковому рахунку зявилось 31 березня 2014 року, до суду Банк звернувся із стягненням у листопаді 2017 року, тобто Банком пропущено строк позовної давності щодо щомісячних платежів, які відповідачем прострочено до листопада 2014 року.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) та пені суд керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких даних, до відповідача може бути застосований лише один вид цивільно-правової відповідальності, штраф або пеня.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік, що судом також враховано під час прийняття рішення.

Судом не приймається до уваги, посилання відповідача на скрутне матеріальне становище, оскільки боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобовязання.

Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідач взяті на себе за договором зобовязання не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог банку та необхідність їх задоволення в частині стягнення основного боргу та процентів за період з листопада 2014 року та пені у розмірі 1200 грн..

Документально підтверджені судові витрати позивача складають 1600 грн..

Керуючись ст. ст. 4, 5, 19, 274, 279, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (, МФО 305299, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 42990 грн. 52 коп., яка складається з наступних складових: 1934 грн. 98 коп. заборгованість за кредитом; 39855 грн. 54 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1200 грн. пеня).

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» у розмірі 1600 грн..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області.

Суддя: І. Д. Под'ячева