Справа № 216/3602/17
провадження №2/216/843/18
15 січня 2018 року м.Кривий Ріг Дніпропетровська область
Центрально Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі:
головуючого судді: Бутенко М. В.
за участю секретаря: Янчук С. О.
без участі сторін та без застосування технічних засобів
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради в м. Кривий Ріг, відділ захисту прав неповнолітніх осіб виконкому Центрально-Міської районної у місті ради в м. Кривий Ріг, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом скасування реєстрації,-
Позивач ОСОБА_2 01. 08. 2017 року звернувся до суду з позовом, який ним 18. 09. 2017 року було уточнено, до ОСОБА_3, третя особа виконком Центрально-Міської районної у місті ради в м. Кривий Ріг, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом скасування реєстрації. Свій уточнений позов він обґрунтовує тим, що Позивач ОСОБА_2, 03 грудня 2004 року уклав шлюб з ОСОБА_6, який був зареєстрований у відділу реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за актовим записом № 579. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 отримала призвище ОСОБА_3.
На час укладення шлюбу ОСОБА_3 мала від попередніх цивільних відносин, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народження якого було зареєстровано відповідно до свідоцтва про народження, видане у відділу реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області серії І-КИ № 215958, про що в книзі записів громадянського стану про народження 2003 року червня місяця 09 числа зроблено запис за № 367. Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_4 зазначені мати ОСОБА_7, батько громадянин України.
Після укладеного шлюбу родина в особі чоловіка ОСОБА_2, жинки ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_4, мешкали за різними адресами в м. Кривий Ріг, а в 2005 році переїхала для постійного проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, до будинку який належав на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2, який він отримав у дарунок. Право власності на будинок підтверджується договором дарування домоволодіння, який був укладений між ОСОБА_8 і ОСОБА_2, 23 серпня 2005 року, зареєстрованому в реєстрі за № 3645 і посвідченого нотаріусом, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим комунальним підприємством «Криворізьке бюро техничної інвентарізації» за № 8579766 від 10 жовтня 2005 року, реєстраційний № 11669402, згідно якого ОСОБА_2 є власником будинку № 102 по вул.Лавроненко, в м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області.
Відповідно до домової книгі будинку № 102 по вул.Лавроненко в м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області 14 листопада 2005 року за адресою були зареєстровані ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з 12 жовтня 2010 року ОСОБА_3 знята з реєстрації і знову зареєстрована за вказаною адресою.
Під час зареєстрованого шлюбу у подружж'я ОСОБА_2 і ОСОБА_3 23 липня 2007 року народилась донька ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане у відділу реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за яким місцем народження визнано м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, про що 31 числа липня місяця 2007 року складено відповідний актовий запис за № 553, свідоцтво серії І-КИ № 580118. Батьками дитини визнані батько ОСОБА_2 і мати ОСОБА_3.
24 березня 2016 року відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, на підставі ст.ст.110,112 СК України, було вирішено про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, будь-яких вимог про розділ спільного майна, яке було набуто під час зареєстрованого шлюбу або про стягнення аліментів сторонами заявлено не було.
16 липня 2016 року після розірвання шлюбу ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_2 разом з неповноліними дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_5 виїхали для постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, для постійного проживання, де і перебувають до теперішнього часу і не мають наміру повертитися до України.
Виходячи з викладенного, позивач просить суд винести рішення про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і скасувати реєстрацію ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою буд.102 по вул. Лавроненка в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.
Позивач та його представник ОСОБА_15 в судове засідання не зявилися, представник ОСОБА_15 надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та у спрощеному порядку, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, за правилами ст.128-130 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомили, не надав суду жодної заяви або клопотання, тому, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України та згідно зі ст. 274 ЦПК України у спрощеному порядку.
Представник третьої особи - Виконавчого комітету Центрально-міської районної у місці ради, також не зявився до суду, про дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, 03 грудня 2004 року уклав шлюб з ОСОБА_6, який був зареєстрований у відділу реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за актовим записом № 579. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 отримала призвище ОСОБА_3 (а.с.14)
На час укладення шлюбу ОСОБА_3 мала від попередніх цивільних відносин, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народження якого було зареєстровано відповідно до свідоцтва про народження, видане у відділу реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області серії І-КИ № 215958, про що в книзі записів громадянського стану про народження 2003 року червня місяця 09 числа зроблено запис за № 367. Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_4 зазначені мати ОСОБА_7, батько громадянин України (а.с.15).
Після укладеного шлюбу родина в особі чоловіка ОСОБА_2, жинки ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_4, мешкали за різними адресами в м. Кривий Ріг, а в 2005 році переїхала для постійного проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, до будинку який належав на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2, який він отримав у дарунок. Право власності на будинок підтверджується договором дарування домоволодіння, який був укладений між ОСОБА_8 і ОСОБА_2, 23 серпня 2005 року, зареєстрованому в реєстрі за № 3645 і посвідченого нотаріусом, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим комунальним підприємством «Криворізьке бюро техничної інвентарізації» за № 8579766 від 10 жовтня 2005 року, реєстраційний № 11669402, згідно якого ОСОБА_2 є власником будинку № 102 по вул. Лавроненка, в м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області (а.с.10,11, 12).
Відповідно до домової книгі будинку № 102 по вул. Лавроненка в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області 14 листопада 2005 року за адресою були зареєстровані ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з 12 жовтня 2010 року ОСОБА_3 знята з реєстрації і знову зареєстрована за вказаною адресою (а.с.13).
Під час зареєстрованого шлюбу у подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_3 23 липня 2007 року народилась донька ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане у відділу реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за яким місцем народження визнано м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, про що 31 числа липня місяця 2007 року складено відповідний актовий запис за № 553, свідоцтво серії І-КИ № 580118. Батьками дитини визнані батько ОСОБА_2 і мати ОСОБА_3 (а.с.16).
24 березня 2016 року відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, на підставі ст.ст.110,112 СК України, було вирішено про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, будь-яких вимог про розділ спільного майна, яке було набуто під час зареєстрованого шлюбу або про стягнення аліментів сторонами заявлено не було (а.с.14).
16 липня 2016 року після розірвання шлюбу ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_2 разом з неповноліними дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_5 виїхали для постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, для постійного проживання, де і перебувають до теперішнього часу і не мають наміру повертитися до України.
ОСОБА_3 разом з неповнолітніми ОСОБА_4 і ОСОБА_5 після розірвання шлюбу виїхала за межи держави Україна для постійного проживання в республіці Франція, на теперішній час згідно законодавства республіки отримала соціальне житло в м. Ванс, отримує грошове забезпечення, обидві дитини навчаються у школі та гімназії, але при цьому відповідач ОСОБА_3, залишається бути зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, за проживання і комунальні послуги не сплачує, що лягає на плечі позивача і створює суттєві перешкоди у користуванні житловим приміщенням, заважає йому в повною мірою користуватися і розпоряджатися власним майном., що також підтвержується актом обстеження з місця проживання позивача та реєстрації відповідача.
Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.
Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст.107 ЖК України: у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 ЖК України: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Так, у ч. 1 ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обовязків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню.
Окрім того, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України: член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідач не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 понад рік, що не заперечується відповідачем у відповідності до його заяви.
Наявністю реєстрації відповідача у належному позивачу домоволодінні чиняться перешкоди, як власнику обєкту нерухомості, оскільки останній позбавлений можливості отримувати субсидії та інші соціальні пільги.
За таких обставин суд вважає, що необхідно усунути перешкоди у здійсненні позивачем ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, розташований за адресою м. Кривий Ріг вуиця Лавроненка будинок № 102, шляхом скасування реєстації відповідача ОСОБА_3 за цією адресою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:
Уточнені позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом скасування за цією адресою реєстрації відповідача ОСОБА_3 - задовольнити.
Визнати відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування житловим будинком № 102, що розташований по вулиці Лавроненка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, знявши її з реєстраційного обліку з вищевказаної адреси.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя: М. В. Бутенко