154/2727/17
2/154/34/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року м. Володимир-Волинський
Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Вітера І.Р.,
при секретарі Корніюк Т.О.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представників відповідача військової частини НОМЕР_1 Кульчицького С.Ф., Панікова О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимира-Волинського (КЕВ району) про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії та зобов`язання поновлення на квартирному обліку,-
ВСТАНОВИВ:
11 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії та зобов`язання поновлення на квартирному обліку.
За клопотанням відповідача ухвалою суду в даній справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинського.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що проходив військову службу в Збройних силах колишнього СРСР та Збройних силах України з 20 серпня 1984 року. Згідно наказу заступника Міністра оборони України від 23 квітня 1998 року його звільнено в запас на підставі пп. «б» п.65 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року №174/93 (надалі Тимчасове положення). З 04 квітня 1989 року позивача було зараховано на квартирний облік для отримання житлового приміщення, що підтверджується витягом з протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 27 квітня 1989 року. Цього ж року позивачу на сім`ю у складі 3-х осіб згідно рішення Володимир-Волинського міського виконавчого комітету № 395 від 16 листопада 1989 року видано ордер № 296 на однокімнатну квартиру. За розпорядженням Володимир-Волинського міськвиконкому від 26 жовтня 1998 року сім`ї позивача видано свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру. Однак під час подальшого проходження військової служби позивача та членів його сім`ї зараховано на квартирний облік для поліпшення житлових умов при військовій частині А-78710 у пільгову чергу. Після звільнення з військової служби позивача залишено на квартирному обліку, зокрема у зв`язку з реорганізаціями військових частин його разом із членами сім`ї спочатку було зараховано 09 жовтня 2007 року на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_3 , а надалі у зв`язку з формуванням військової частини НОМЕР_1 м. Володимира-Волинського його із сім`єю вже в складі 5 осіб поставили на квартирний облік при даній частині з 04 квітня 1989 року. Згідно рішення Володимир-Волинської міської ради № 22/8 від 29.11.2012 року отриману у 1989 році однокімнатну квартиру, яка належала позивачу та членам його сім`ї на праві спільної сумісної власності було прийнято у міську комунальну власність.

Однак, на підставі протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 м. Володимир-Волинського № 22 від 28 вересня 2016 року було прийнято рішення прозняття позивача з квартирного обліку у зв`язку з тим, що «документи для постановки на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 надані не в повному обсязі та не дають згідно чинного законодавства право на поновлення».

При зверненні до військової частини отримав роз`яснення, що підставою його зняття з квартирного обліку було те, що згідно наявних документів, позивача було звільнено з військової служби у запас на підставі пп. «б» п.65 (за власним бажанням) Тимчасового положення.

Вважає рішення житлової комісії незаконним, оскільки пп. «б» п.65 Тимчасового положення, передбачає звільнення офіцерів з військової служби за віком, у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі, а чинне на момент звільнення та на теперішній час законодавство передбачає можливість залишення таких звільнених військовослужбовців на квартирному обліку, зокрема щодо поліпшення житлових умов.

Із врахуванням уточнених 21 листопада 2017 року позовних вимог просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі житлової комісії поновити його та членів його сім`ї на квартирному обліку у списках осіб, що користуються правом перебування на пільговій черзі для позачергового одержання житла з часу прийняття житловою комісією рішення про виключення його з квартирного обліку, тобто з 28 вересня 2016 року, із залишенням його на квартирному обліку з 04 квітня 1989 року.

Відповідачем та його представниками заявлений позов заперечений повністю, до матеріалів справи долучені письмові заперечення. В основу заперечення представниками відповідача було зазначено те, що позивач був звільнений з військової служби у запас на не підставі пп. «б» п.65 (за власним бажанням) як зазначив у своїх вимогах позивач, а на підставі пп. «з» п.65 Тимчасового положення, що у відповідності до чинного законодавства не дає права поновлення після звільнення з військової служби на квартирному обліку. Після звільнення із військової служби такі військовослужбовці знімаються з обліку за місцем служби, крім звільнення за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведення інших організаційних заходів та неможливістю проходити військову службу.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимира-Волинського (КЕВ району) до суду не з`явився, однак від начальника КЕВ м. Володимир-Волинського надійшла заява з проханням розглянути справу без участі його представника на підставі наявних матеріалів.
Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено наступні фактичні дані.

Згідно представленої позивачем копії послужного списку, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних силах колишнього СРСР та Збройних силах України з 20 серпня 1984 року по 02 травня 1998 року. Наказом заступника Міністра оборони України командувача сухопутними військами № 034 від 27 березня 1998 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пп. «з» п.65 (за власним бажанням) Тимчасового положення, а виключено із списків особового складу 5 бригади армійської авіації наказом командира даної бригади № 72 від 23 квітня 1998 року з 02 травня 1998 року.

Копією рапорта ОСОБА_1 від 04 квітня 1989 року, підтверджується те, що останній просив командира військової частини НОМЕР_4 поставити його на житлову чергу вказаної частини із сім`єю в складі двох осіб: дружина та дочка.

Витягом із протоколу № 3 від 27 квітня 1989 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_4 підтверджується факт прийняття рішення про постановку ОСОБА_1 на пільгову чергу на отримання житлової площі згідно рапорта від 04.04.1989 року.

Копією корінця ордера на житлове приміщення № 296 від 24.11.1989 року підтверджується факт отримання ОСОБА_1 та членами його сім`ї однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради № 395 від 16 листопада 1989 року.

11 липня 1990 року ОСОБА_1 просив командира військової частини НОМЕР_4 розглянути питання про поліпшення його житлових умов, що підтверджується копіями наявного матеріалах справи рапорта та відповідної довідки про перевірку житлових умов.

На підставі зазначеного рапорта ОСОБА_1 було зараховано на квартирний облік. Вказаний факт визнається сторонами, хоч у справі відсутні будь-які документи з цього приводу.

Одним із документів, на підставі якого позивача було зараховано на квартирний облік був витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 23 квітня 1998 року № 72, в якому було зазначено, що « ОСОБА_1 , звільненого наказом заступника МО командуючого Сухопутними військами від 27 березня 1998 року № 034 у запас за пунктом 65 підпунктом «б» (за власним бажанням)…, вважати приступивши до здачі справ та посади, з 02 травня поточного року виключити зі списків особового складу частини, всіх виді забезпечення та направити на облік до Володимир-Волинського ОМВК Волинської області».

Копіями довідок КЕВ м. Володимир-Волинського за 1996 рік підтверджується факт проживання позивача та членів його сім`ї у отриманій ними квартирі.

Отримана позивачем квартира (за зміненою з часом адресою: АДРЕСА_2 ) у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» перейшла у приватну власність ОСОБА_1 та членам його сім`ї, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 04 грудня 1998 року.

У зв`язку із реорганізаціями військової частини, за неодноразовими зверненнями позивача та поданими ним документами, у відповідності до витягу з протоколу № 16 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 09 жовтня 2007 року, ОСОБА_1 та членів його сім`ї було поновлено на квартирному обліку з 04 квітня 1989 року та включено в списки військовослужбовців, які мають право на отримання жилих приміщень.

Протягом 2007-2016 років, знаходячись на квартирному обліку позивач періодично отримував та подавав до житлової комісії довідки про те, що він із членами своєї сім`ї, до складу яких з часом увійшов також чоловік дочки, продовжує проживати у однокімнатній квартирі та потребує поліпшення житлових умов, довідки про склад сім`ї із ЖЕК, а також довідки про те, що він знаходиться на військовому обліку офіцерів запасу у Володимир-Волинському об`єднаному військовому комісаріаті.

У відповідності до наявної в справі копії рішення Володимир-Волинської міської ради № 22/8 від 29 листопада 2012 року, за заявою та поданими матеріалами ОСОБА_1 та членів його сім`ї, надано згоду на прийняття квартири за адресою: АДРЕСА_2 , у міську комунальну власність.

Згідно копії витягу з протоколу № 3 засідання житлової військової частини НОМЕР_1 від 07 травня 2015 року, відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 13 вересня 2014 року, №Д322/1/13ДСК, ОСОБА_1 та членів його сім`ї з 04.04.1989 року поставлено на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 .

Однак, 28 вересня 2016 року житлова комісія військової частини НОМЕР_1 , переглянувши правомірність перебування позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , встановила, що документи надані не в повному обсязі та не дають згідно чинного законодавства право на поновлення, у зв`язку з чим відмінила п.7 протоколу № 3 від 07 травня 2015 року житлової комісії, що стосувався зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 , залишивши право на поновлення на обліку у разі надання документів згідно переліку.

Не погодившись із вказаним рішенням житлової комісії позивач звертався із скаргами до командира військової частини НОМЕР_1 та військового прокурора Луцького гарнізону, однак його доводи задоволені не були у зв`язку із тим, що його як звільненого із військової служби за власним бажанням неправомірно зарахували на квартирний облік.

Доданими до позовної заяви інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач ствердив, що він та члени його сім`ї станом на 17 січня 2017 року не мають у власності будь-якого нерухомого майна.

Відтак дослідивши матеріали справи, заслухавши позиції сторін суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, «кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду». Стаття 9 Житлового кодексу передбачає, що «громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду».

Питання надання військовослужбовцям та членам їх сімей у власність житла регулюються зокрема Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року та іншими нижчеописаними нормативними актами, які діяли у відповідних редакціях на час виниклих правовідносин.

У відповідності до ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Позивач ОСОБА_1 був фактично звільнений з військової служби 02 травня 1998 року.
Як вбачається із поданих позивачем до його позовної заяви документів (копій послужного списку та витягу з наказу № 72 від 23 квітня 1998 року про виключення ОСОБА_1 із списків військової частини) його було звільнено з військової служби за власним бажанням. Однак у послужному списку зазначено підставу звільнення пп. «з» (за власним бажанням) п.65 Тимчасового положення, а витягом з наказу стверджується підставою звільнення пп. «б» (за власним бажанням) п.65 Тимчасового положення.
У відповідності до п.65 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року №174/93, яке діяло в редакції на день звільнення позивача з військової служби, офіцери можуть бути звільнені з військової служби, зокрема: … б) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі. Окремі категорії осіб офіцерського складу, перелік яких затверджується Міністром оборони України, за їх згодою можуть бути звільнені з військової служби за віком, якщо їм до досягнення встановленого граничного віку залишилося п`ять і менше років за умови наявності у них права на одержання пенсії за вислугу років. … з) за власним бажанням за наявності вислуги не менш як п`ять років у календарному обчисленні на посадах офіцерського складу.

Згідно послужного списку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач перебував на службі у Збройних Силах СРСР, а потім України, з 20 серпня 1984 року по 02 травня 1998 року. Отже звільнений із військової служби він був у 32-річному віці, маючи календарної вислуги у Збройних Силах менше 14 років. Відтак позивач на момент звільнення із військової служби явно не досягнув граничного віку та не міг бути звільненим із військової служби за пп. «б» п.65 Тимчасового положення.

Разом з тим під час розгляду справи по суті представником відповідача подано суду витребувану ним у ІНФОРМАЦІЯ_2 із особової справи позивача завірену копію витягу з наказу заступника Міністра оборони України командувача Сухопутними військами № 34 від 27 березня 1998 року щодо звільнення з військової служби ОСОБА_1 у запас на підставі пп. «з» п.65 Тимчасового положення (за власним бажанням).

У відповідності до п. 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на день звільнення ОСОБА_1 із військової служби), офіцери, прапорщики, мічмани і військовослужбовці надстрокової служби, що мають вислугу не менше 20 років, при звільненні з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням чисельності або штату військовослужбовців, а також військовослужбовці, які стали інвалідами I чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули чи померли або пропали безвісти під час проходження служби, мають право на безплатне одержання в особисту власність жилого приміщення, яке вони займають в будинках державного житлового фонду.

В той же час у відповідності до п. 37 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року (втратило чинність на підставі наказу МОУ № 577 від 06.10.2006 року), яке діяло на момент звільнення позивача з військової служби передбачалось, що військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування - військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове одержання житла.

Відтак станом на 02 травня 1998 року (момент звільнення позивача з військової служби) законодавством не передбачалося забезпечення житлом військовослужбовців при звільненні з військової служби за власним бажанням. Не передбачає законодавство для такої категорії військовослужбовців і права на забезпечення житлом за рахунок держави і на даний час.

Так, у відповідності до п. 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року (надалі Інструкція), військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.
Якщо військовослужбовці, звільнені з військової служби з інших підстав, виявляють бажання отримати жилі приміщення не за місцем перебування на обліку, такі військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями за обраним місцем постійного проживання виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або районних державних адміністрацій на загальних підставах відповідно до вимог чинного законодавства.
Згідно п.2.18 Інструкції, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, виключаються зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, у разі якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили право на отримання жилого приміщення в пільговому порядку.
Рішення про зняття з обліку та виключення зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, приймається житловою комісією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на облік, або її правонаступником. Рішення письмово доводиться до відома військовослужбовця у п`ятнадцятиденний строк із зазначенням причин зняття з обліку.
Відтак в судовому засіданні було встановлено необґрунтоване зарахування житловою комісією військової частини НОМЕР_1 позивача ОСОБА_1 на квартирний облік військовослужбовців, оскільки при звільненні із військової служби за власним бажанням він втратив це право.
У зв`язку з наведеним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 за протоколом № 22 від 28 вересня 2016 року, яким позивача було знято з квартирного обліку є законним.
В той же час суд не може залишити поза увагою доводи представника позивача про необхідність поновлення ОСОБА_2 на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , оскільки він з 1998 до 2016 року внаслідок помилки державних органів знаходився на квартирному обліку при військовій частині, добросовісно сподівався на отримання нового житла від Міністерства оборони України, у зв`язку з чим був також позбавлений можливості стати на квартирний облік за місцем постійного проживання на загальних підставах. На думку представника позивача, з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладається на легітимність добросовісних дій державного органу.
Однак при розгляді цієї справи суд дійшов до висновку про неможливість задоволення позову із вказаних підстав.
Приймаючи рішення в даній справі суд констатує те, що не маючи права при звільненні «за власним бажанням» знаходитись на квартирному обліку, позивач за власною ініціативою безпідставно звернувся до житлової комісії із рапортом (проханням) щодо зарахування його на квартирний облік з метою поліпшення умов свого проживання.
Відтак предметом спору в даній справі є, не скільки визначення законності зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку, а законність їх зарахування на квартирний облік при військовій частині.
В судових засіданнях встановлено неправомірність рішення житлової комісії (протокол № 3 від 07 травня 2015 року) при зарахуванні позивача ОСОБА_1 на квартирний облік при військовій частині. 28 вересня 2016 року за протоколом № 22 житлова комісія переглянула своє незаконне рішення про постановку ОСОБА_1 на квартирний облік та його відмінила.
В даній ситуації суд визнає неможливими способами захисту цивільного права, зокрема у виді:
-відновлення становища, яке існувало до порушення, оскільки саме порушення мало місце при зарахуванні позивача на квартирний облік;
-визнання незаконним рішення житлової комісії (за протоколом № 22 від 28 вересня 2016 року), оскільки навпаки воно є законним і ним відміняється незаконне рішення житлової комісії про зарахування позивача на квартирний облік.
В той же час при розгляді справи по суті встановлено, що можливість зарахування позивача на квартирний облік житловою комісією була спричинена внаслідок помилки, відображеної у документі, який позивач самостійно подав для прийняття даного рішення.
Вказана помилка стосувалась підстави звільнення позивача із військової служби, що мало на той час суттєве, і як виявилось, вирішальне значення для прийняття житловою комісією неправомірного (помилкового) рішення.
Під час подання комісії витягу наказу про виключення із списків військової частини (із допущеною помилкою щодо підстави звільнення) позивач повинен був володіти і володів справжньою інформацією щодо підстав свого звільнення, оскільки самостійно писав рапорт про звільнення за власним бажанням та повинен був ознайомитись під розпис із наказом про своє звільнення, в яких зазначаються підстави звільнення із обов`язковим посиланням на діюче на той час Тимчасове положення. Відтак у допущеній помилці суд також вбачає вину позивача.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.
Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати належить залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 12-13, 89, 141, 263-268 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимира-Волинського (КЕВ району) про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії та зобов`язання поновлення на квартирному обліку - відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 23 лютого 2018 року.
Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер