Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/875/18 Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області, про позбавлення батьківських прав , -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав .

В позові зазначено, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично вихованням дитини він не займається, матеріально його не забезпечує, не піклується про його фізичний та духовний розвиток.

Посилаючись на ці обставини, просила позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року у позові відмовлено повністю.

На вказане рішення ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_6 подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення, просило скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого 14 червня 2006 року Плодородненською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації народжень 14 червня 2006 року зроблено відповідний запис №12 (а.с 8).

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2008 року було визнано мирову угоду між ОСОБА_3 і ОСОБА_7, розподілено між ними спільне майно, розірвано шлюб, вирішено пистання про стягнення з ОСОБА_8 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 5 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний запис № 57 від 5 жовтня 2010 року (а.с. 6).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Михайлівської районної державної адміністрації від 1 березня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, орган опіки та піклування Михайлівської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до його малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Згідно інформаційного листа виданого 5 вересня 2017 року, Михайлівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області повідомляє, що на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження по стягненню з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів (а.с. 54).

Відповідно до інформаційного листа № 16444/4 виданого 25 вересня 2017 року, Михайлівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області повідомляє, що станом на 25 вересня 2017 року на контролі у Михайлівському районному відділі державної виконавчої служби не знаходиться виконавчий лист по стягненню аліментів з ОСОБА_4, який мешкає АДРЕСА_1, на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 57).

ОСОБА_7 має такий склад сім'ї: дружина ОСОБА_9 і син дружини ОСОБА_10, що підтверджується довідкою Плодородненської сільсокї ради від 20 люто 2017 року №305 (а.с. 58).

Згідно характеристики наданої 20 лютого 2017 року Плодородненською сільською радою, ОСОБА_4 проживає на території Плодородненської сільської ради. Одружений, дружина - ОСОБА_11, 1991 року народження. Працює в Мелітопольській дистанції ПЧ № 4. Скарг від сусідів по відношенню ОСОБА_4 не надходило (а.с. 59).

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позивач просить позбавити відповідача батьківський прав у зв'язку з ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п.15 пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" , позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п.16. постанови міститься роз'яснення, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Тобто, обов'язковою умовою неналежного виконання батьківського обов'язку є винна поведінка батьків, свідоме нехтування своїми обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що після розірвання шлюбу, у 2013 році позивач разом з дитиною виїхали за межі України і тривалий час постійно проживають в Ізраїлі.

Та обставина, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не підтверджується жодними доказами.

Натомість, згідно з повідомленням з виконавчої служби, виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 аліментів, на виконання не надходили.

Висновок органу опіки та піклування від 1 березня 2017 року, який є єдиним доказом наданим позивачем, за яким Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, не є мотивованим, не містить переконливих доводів щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та щодо того, що така міра буде мати позитивний вплив на виховання дитини та її подальшу долю. У висновку зазначено, що ОСОБА_7 не виконує своїх батьківських обов'язків, але відсутні посилання на докази, на підставі чого орган опіки і піклування дійшов таких висновків.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Докази та обставини, ні які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 321/550/17

Провадження №22ц/778/875/18 Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.

Суддя-доповідач: Воробйова І.А.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

01 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області, про позбавлення батьківських прав , -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: