Справа № 346/5100/17
Провадження № 2/346/293/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі

головуючого судді Веселова В.М.

за участі секретаря Максимюк М.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до Торговицької сільської ради. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на будинковолодіння за адресою вул. Гагаріна. 37, с. Закрівці Коломийського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що 31 грудня 1996 року померла її бабуся ОСОБА_5, яка була зареєстрована і проживала в житловому будинку по вул. Гагаріна, 37 с. Закрівці Коломийського району Івано-Франківської області.

25 листопада 2016 року помер її дідусь ОСОБА_6, який був зареєстрований в житловому будинку по вул. Гагаріна, 37 с. Закрівці Коломийського району Івано-Франківської області.Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Гагаріна, 37 с. Закрівці Коломийського району Івано-Франківської області.

За заповітом, який посвідчений Торговицькою сільською радою 15 грудня 2011 року за реєстровим номером №36/06-01, ОСОБА_6, заповів їй - своїй онуці усе своє майно, яке буде йому належати на день смерті за законом чи за заповітом.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, а згідно з ч.5 цієї спадщини. На час смерті її дідуся ОСОБА_6 вона постійно проживала разом з ним та відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, не відмовлялась від спадщини, тому вважається такою, що прийняла спадщину, шляхом фактичного вступу в управління майном.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадкове майно та з метою оформлення спадщини звернулась до Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно, оскільки згідно ст.. 120 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності, а нотаріус не має змоги встановити всіх співвласників зазначеного вище жилого будинку та їх частки у цьому майні. Враховуючи вищенаведене нотаріус її повідомив, що він має право звернутись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно згідно чинного законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України» У разі виділу частки із майна. що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду».

Враховуючи вищенаведене відповідачами є ОСОБА_2. ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які відмовляються від своїх часток на селянський двір в її користь.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали заяву про визнання позову та розгляд справи без їхньої участі.

Взявши до уваги письмові заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1269, та ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст.123 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 08 квітня 1987 року в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Закрівці по вул. Гагаріна за №37 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6. Даний факт також підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів №58907 від 21.06.2017 р.

Згідно заповіту від 15 грудня 2011 року, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: усе своє майно, яке йому буде належати на день смерті за законом чи за заповітом, він заповів ОСОБА_1.

25.11.2016 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №239192.

Згідно довідки Торговицької сільської ради від 07.09.2017 р. №45/02-32/04, померлому ОСОБА_6 (дата смерті 25.11.2016 р.) належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Закрівці, вул. Гагаріна, 37 та земельний пай, що знаходиться в невитрибуваних паях сільської ради. Станом на 01.07.1990 року в даному господарстві були зареєстровані і проживали: ОСОБА_6 голова двору, помер 25.11.2016 р., ОСОБА_5 дружина, померла 31.12.1996 року, ОСОБА_2 дочка, ОСОБА_3 зять, ОСОБА_7 внучка, тип двору селянський. На день смерті (25.11.2016 р.) ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день його смерті в даному господарстві були зареєстровані та проживали:дочка ОСОБА_2, зять ОСОБА_3, внучка ОСОБА_4, внучка ОСОБА_1, правнук ОСОБА_8, правнучка ОСОБА_9. Заповіт від імені ОСОБА_6 посвідчувався виконкомом Торговицької сільської ради 15.12.2011 року за реєстром №96/06-01, який не скасовувався і не змінювався.

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла онука померлого ОСОБА_1, про що подала відповідну заяву до Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи №27/2017.

Дочка померлого ОСОБА_6 ОСОБА_2 (підтверджується свідоцтвом про народження серії VІІ-УР №0731904, прізвище змінено на підставі повторного свідоцтва про шлюб серії І-НМ №162939) подала заяву, в якій вказала на оформлення своїх спадкових прав на обовязкову частку відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України вона не претендує, що підтверджується матеріалами спадкової справи №27/2017.

Як вбачається із повідомлення Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 14 серпня 2017 року №02-14/250, ОСОБА_1 не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки згідно ст.120 ЦК УРСР (в ред.1963р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, нотаріус не має змоги встановити всіх співвласників зазначеного вище жилого будинку та їх частки у цьому майні та видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений вище житловий будинок.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідачі,які є спадкоємцями першої черги , подали до суду письмові клопотання,в яких не заперечують щодо позовних вимог позивачки і просять їх задовольнити.

Згідно даних технічного паспорту, в с. Закрівці по вул. Гагаріна, 37 розташовані: житловий будинок літ. А, сарай літ. Е, стодола літ. Д, вбиральня літ. К, криниця -№1, огорожі - №2,3.

Згідно висновку про оцінку вартості обєкта оцінки від 06.10.2017 року, ринкова вартість житлового будинку, з господарським будівлями та спорудами за адресою вул. Гагаріна, 37 в с. Закрівці Коломийського району Івано-Франківської області становить 67800 грн..

На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, та визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на будинковолодіння за адресою вул. Гагаріна. 37, с. Закрівці Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та керуючись ст.ст.110,197-200,239,247 ч.2,263,264,265,268,354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на будинковолодіння за адресою вул. Гагаріна. 37, с. Закрівці Коломийського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Веселов В. М.