Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/1639/17
Провадження №2/382/80/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 жовтня 2018 року Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Литвин Л. І.

при секретарі Чемерис С. О.,

за участю авдоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приват Банк" та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, третя особа: Яготинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ

В позові до суду позивач вказав, що 25 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 3708, за кредитним договором № б/н від 28.03.2011 року (кредитна картка), укладеного між ним ОСОБА_2 та відповідачем. Договір укладався з метою проведення безготівкових розрахунків між ОСОБА_2 та його роботодавцем. З 28.03.2011 року до даного часу від ПАТ КБ «ПриватБанк» він не отримував жодного повідомлення чи вимоги про наявність у нього боргу та зобов'язання його сплатити. 09.10.2017 року його було викликано до Яготинського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області де було повідомлено про наявність у нього заборгованості перед ПАТ КБ "Приват Банк" в розмірі 194904,16 грн. 10.10.2017 року його представник ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження (ВП № 54817590). Після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 54817590 виявилося, що на підставі виконавчого напису за реєстровим номером 3708, за кредитним договором № б/н від 28.03.2011 року (кредитна картка), на підставі зазначеного виконавчого напису за реєстровим номером 3708, головним держвиконавцем Яготинського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області Цимбал Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 196 704 грн. 16 коп. (194 904 грн. 16 коп. - борг за виконавчим написом нотаріуса), який складається з:

заборгованості за тілом кредиту - 32 058,99 грн.;

заборгованості за відсотками - 149 777,60 грн.;

заборгованості з комісії банку та пені - 3 310,23 грн.;

заборгованості по штрафам (фіксована частина) - 500,00 грн.;

заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 9 257,34 грн.;

витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису - 1 800,00 грн.

Враховуючи ті обставини, що в силу вимог ст. 87-88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, просив визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 194 904 грн. 16 коп., вчиненого 25 травня 2017 року за реєстровим № 3708. А також стягнути із відповідача на його користь судові витрати в тому числі за надання юридичної допомоги.

В судовому засіданні представник позивача уточнила вимоги та враховуючи вищевказане просила: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 194 904 грн. 16 коп., вчинений 25 травня 2017 року за реєстровим № 3708, скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 194 904 грн. 16 коп., вчинений 25 травня 2017 року за реєстровим N9 3708, скасувати постанови головного держвиконавця Яготинського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області Цимбал Н.В. у ВП № 54817590: Постанову від 03.10.2017 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку 196 704 грн. 16 коп.; Постанову від 05.10.2017 року про накладення арешту на все рухоме майно, що належить ОСОБА_2 (витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна N9 99563484); Постанову від 05.10.2017 року про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_2 в межах суми 216 874 грн.; визнати ВП № 54817590, відкрите головним держвиконавцем Яготинського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області Цимбал Н.В. за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 194 904 грн. 16 коп., вчиненого 25.05.2017 року за реєстровим № 3708, - закінченим; стягнути з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача судові витрати, в тому числі за надання правової допомоги.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належно. В наданому до суду відзиві вимоги позову не визнав з тих мотивів, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 підписано кредитний договір на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом. Вказав, що позивач був ідентифікований 28.03.2011 року. В зв'язку з цим під час видачі кредитної картки було зроблено лише фото. Кредитну НОМЕР_1 ОСОБА_2 видано 25.10.2013 року з терміном дії до 05/19. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, вважає посилання позивача на пропущення строку позовної давності та відсутність доказів безспірності вимог, безпідставними, в зв'язку з чим просив у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович вимоги позивачки не визнав, в своїх письмових поясненнях вказав, що вчинення виконавчого напису - це захист нотаріусом цивільних прав кредитора за допомогою спрощеної позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, які підтверджують ці правовідносин. Вказані документи були надані банком, таким чином вимоги щодо безспірності були ним дотримані, а витребовувати інші документи законодавство нотаріуса не зобов'язує. Таким чином банком були подані документи які відповідали вимогам законодавства. Зобов'язання позивача за кредитним договором на момент звернення ПАТ КБ "ПриватБанк" не припинились. Пропущення позовної давності не породжує права боржника вимагати припинення зобов'язання в односторонньому порядку, а тому в задоволенні вимог позивача просив відмовити.

Державний виконавець Яготинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області в судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи повідомлений належно, в заяві до суду просив справу слухати у відсутність представника виконавчої служби.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

05.05.2017 року Приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 194904,16 грн. Стягнення проводиться за 2201 день з 28.03.2011 року по 06.04.2017 року (а.с.8, 123).

За виконавчим написом нотаріуса № 3708 постановою Державного виконавця від 03.10.2017 року було відкрито виконавче провадження (а.с.9).

Як вбачається із Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку, наданих ПАТ КБ «ПриватБанк» приватному нотаріусу як доказ безспірності наявної заборгованості, остання підписана ОСОБА_2 28.03.2011 року із бажанням оформити на своє ім'я зарплатну картку (а.с.122-129).

Із розрахунку заборгованості вбачається, що 26.06.2014 року банком було здійснене списання коштів в розмірі 239,77 грн., із іншого рахунку боржника, що підтверджується наданою відповідачем випискою про рух коштів по карті ОСОБА_2 та свідчить про те що останній раз боржник самостійно погасив кредит 24 лютого 2014 року (а.с.189-192).

Як вбачається із Письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором №б/н від 28.11.2011 року, вказана вимога адресована ОСОБА_2, але доказів отримання вимоги ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

На доданій до матеріалів справи фотокартці видно, що ОСОБА_2 вручено картку, але номера карти та дати її видачі із наданого фото встановити неможливо (а.с.188).

Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року по справі № 6-887цс17, виклав Правову позицію, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Позовну давність слід відрізняти від строку вчинення виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат») і до вказаного строку приписи гл. 19 ЦК України, включаючи правила про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються.

Згідно з правовою позицією ВССУ, відображеною у постанові від 04 грудня 2007 у справі №2/323-07, стаття 88 Закону України «Про нотаріат» не передбачає призупинення, переривання або відновлення терміну, для пред'явлення вимоги, за яким здійснюється виконавчий напис.

Норма, закріплена у п. 3.4 Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», пов'язує початок обчислення строку, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, з днем, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу.

У п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України примусове виконання обов'язку в натурі визначено як спосіб захисту порушених прав.

Таким чином, початок перебігу строку, у межах якого може бути вчинений виконавчий напис нотаріуса, пов'язаний з порушенням боржником зобов'язання.

Строк (термін) виконання - це певний період (момент) у часі, коли повинно бути виконано зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання - це складова частина належного виконання. Правовим наслідком невиконання зобов'язання у визначений строк (термін) може бути прострочення сторони.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін); якщо у зобов'язанні строк (термін) виконання визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, то воно підлягає виконанню з настання цієї події; якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлена або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у 7-денний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Аналогічні роз'яснення надані у Постанові ВССУ «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів - від 29 травня 2013 № 10, які можуть бути використані, адже йдеться не про специфічні положення позовної давності, а про момент, з якого зобов'язання вважається простроченим, що породжує і право на звернення до суду, і право на звернення до нотаріуса, якщо за вимогою може бути вчинений виконавчий напис.

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (проценти : користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (абз. 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України), тобто після закінчення або передбаченого - 2 ст. 530 ЦК України семиденного строку від дня пред'явлення вимоги; або передбаченого іншим актом цивільного законодавства чи договором іншого пільгового строку, в який боржник має виконати зобов'язання. Виняток з цього правила становлять випадки, коли із закону або з договору випливає обов'язок негайного виконання зобов'язання: у такому разі перебіг позовної давності починається від дня пред'явлення вимоги кредитором».

На підставі ст. ст. 253, 530 ЦК України перебіг строків, у межах яких може бути вчинено виконавчий напис нотаріуса, починається: з наступного дня після закінчення строку для виконання зобов'язань встановленого для зобов'язання; якщо термін виконання, або строк, у межах якого зобов'язання має бути виконано, не встановлені у договорі або визначені моментом пред'явлення вимоги, - з наступного дня після закінчення семиденного строку від дня пред'явлення кредитором вимоги про виконання, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 282/20595.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

В постанові від 19 березня 2014 року (справа № 614 цс 14) Верховним Судом України висловлена правова позиція, а саме «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору».

Відповідно до п. 3.4 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.

За ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно п. 2 вищезазначеного Переліку для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими допущено прострочення платежів, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на підтвердження правильності вчинення нотарільного напису банком надано копію письмової вимоги, з якої вбачається, що ніби-то 18.04.2017 року ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 28.03.2011 року, де зазначив, що в наслідок невиконання умов Кредитного договору станом на 06.04.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 194904,16 грн., в тому числі, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 32058,99 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 149777,60 грн., заборгованість з пені та комісії у розмірі 3310,23 грн., заборгованість по штрафам у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 9257,34 грн. Разом з тим, будь-яких доказів стосовно отримання позивачем письмової вимоги до заяви про вчинення нотаріального напису банком додано не було. 05.05.2017 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 194904,16 грн. на підставі заяви, поданої ПАТ КБ "ПриватБанк" та поданих банком документів відповідно до вимог п.п.1 та 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженої постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172. Зі змісту виконавчого напису нотаріуса також вбачається, що строк, за який провадиться стягнення, становить 2201 день, а саме: з 28.03.2011 року по 06.04.2017 року, тобто поза межами трирічного строку, що свідчить про вчинення виконавчого напису поза межами строку позовної давності. Також з розрахунку наданому барком також вбачається, що право вимоги у нього виникло з моменту припинення сплати боржником платежів за кредитом. При цьому в порушення вимог п.п. 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, до заяви про вичинення виконавчого напису банком не додано оригіналу кредитного договору, а серед поданих документів нотаріусу є лише заява про видачу зарплатної картки. За таких обставин вважати, що нотаріусу подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості підстав немає.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що закріплено також правовою позицією Верховного суду України, викладеної в постанові №6-2003ці 15 від 23 жовтня 2015 року.

Тобто стягнення із ОСОБА_2 пені та штрафів за порушення виконання умов кредитного договору не може вважатися безспірним.

Враховуючи, що виконавчий напис не відповідає вимогам ст.ст. 88,87 ЗУ "Про нотаріат", суд вважає, що виконавчий напис, вчинений 05 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 3708 щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 194904,16 грн., необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

З іншого боку, суд вважає за можливе відмовити ОСОБА_2 в задоволенні вимоги щодо скасування виконавчого напису та постанов державного виконавця, а також визнання виконавчого провадження закінченим. оскільки право позивача з урахуванням задоволення вимог в частині визнання його таким, що не підлягає виконанню, є способом захисту порушеного права, передбаченим чинним законодавством України, що цілком узгоджується з вимогами ст. 5 ЦПК України щодо способів захисту, який застосовується судом, та завданням цивільного судочинства, які регламентуються положеннями ст. 2 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81,141, 264-266 ЦПК України,

ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приват Банк" та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, третя особа: Яготинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким , що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Виконавчий напис, вчинений 25 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за №3708 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" 194 904,16 грн. - визнати таким, що не підлягає виконанню.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 08 листопада 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л. І.