ЄУН № 337/2468/18
Провадження № 2/337/1394/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

На розгляді Хортицького районного суду м.Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ПАТ КБ «ПриватБанк» (, м.Київ, вул.Грушевського, 1-д), Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (, м.Запоріжжя, бул.ОСОБА_2, 48-а), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Провадження по справі відкрито судом 15.06.2018 року.

07.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, у якій просила забезпечити позов шляхом заборони на вчинення виконавчих дій та зупинення стягнення на підставі виконавчого документу по виконавчому провадженні № 56166869 від 12.04.2018 року, що відкрито у Хортицькому ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності звязку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Крім того, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно ( в тому числі грошові суми, цінні папери, тощо) яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року , розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи розяснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; а також інших учасників судового процесу;наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також у своїй Постанові № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (надалі Постанова), Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви осіб, що беруть участь у справі. Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому при наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, встановлених ч. 4 зазначеної статті. Неприпустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, які набрали законної сили. Від забезпечення позову потрібно відрізняти окремі дії, які вживаються у звязку із судовим спором самими сторонами.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Вони застосовуються лише до позовів про визнання і про присудження.

Значення цього інституту цивільного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Крім того, ухвалюючи рішення про вжиття заходів забезпечення позову, суддя виходить з того, що є достатні підстави, що дозволяють вважати, що відповідач або інші особи є порушником права позивача, і при цьому суддя також виходить з сутті позовних вимог щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

При цьому незастосування заходів забезпечення позову за наявності для цього підстав, само по собі може потягти неможливість або ускладненість при виконанні судового рішення, що являлось би порушенням права на справедливий судовий розгляд за змістом ст. 6 Конвенції, оскільки виконання рішення суду є складовою, невідємною частиною судового розгляду.

Судом встановлено, рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.11.2013 року задоволений позов ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на іпотечне майно Рішення набрало законної сили 04.03.2014 року (а.с. 18-22).

На виконання рішення суду 17.03.2014 року виданий виконавчий лист (а.с. 23).

10.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 виданий виконавчий напис № 1172 (а.с. 24).

Постановою державного виконавця Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2018 року відкрито виконавче провадження (а.с. 25).

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151.152,153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом заборони на вчинення виконавчих дій та зупинення стягнення на підставі виконавчого документу по виконавчому провадженню № 56166869 від 12.04.2018 року, що відкрито у Хортицькому ВДВС м.Запоріжжя у Запорізькій області.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно -телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud0825.

Суддя: Г.Є. Гнатик