Справа № 502/2416/17
УХВАЛА

06 лютого 2018 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В., розглянувши заяву Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Кілійської міської ради, про встановлення обставин, що мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області 20.12.2017 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про визнання Ізмаїльського об'єднаного управління ПФУ Одеської областівласником 31/50 частки будівлі площею 173,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та належних до неї споруд, а також про виділення 31/50 частки будівлі площею 173,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в окрему одиницю.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, що являє собою передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи настання реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких провадиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Особа, право якої порушене може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, перелік яких міститься в ст. 16 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З положень ч. 2 т. 19 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав..

Статтею 315 ЦПК України визначено коло справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, віднесених до компетенції суду, зокрема, суд розглядає справи про: 1) встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз'яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З заяви, поданої представником Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, вбачається, що він просить встановити обставини, що мають юридичне значення, а саме визнати заявникавласником 31/50 частки будівлі площею 173,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та належних до неї споруд, а також виділити 31/50 частки будівлі площею 173,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в окрему одиницю.

Встановлення заявленого факту виходить із правовідносин щодо виникнення права власності, а також правовідносин щодо виділу майна, що є у спільній частковій власності, обставини щодо чого підлягають з'ясуванню в порядку позовного провадження. Вказане свідчить про наявність спору про право.

Майнові спори підлягають розгляду в порядку позовного провадження, і заявник не позбавлений можливості захистити свої майнові права і доводити наявність у нього права на майно в порядку позовного провадження, шляхом пред'явлення відповідного позову.

Оскільки з заяви Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, у відкриті провадження за даною заявою слід відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за заявою Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Кілійської міської ради, про встановлення обставин, що мають юридичне значення - відмовити.

Роз'яснити заявнику, що відмова у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження не перешкоджає йому звернутися до суду з відповідним позовом про захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан