г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3427/17
Номер провадження 2/213/320/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Алексєєва О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Цапенко О.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо- збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо- збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підприємстві відповідача працювала з 10 вересня 2001 року по 23 грудня 2016 року, з яких у шкідливих умовах праці 14 років 08 місяців, внаслідок чого відповідно до рішення ОСОБА_4 від 04 квітня 2017 року їй було встановлено професійне захворювання: вібраційна хвороба другої стадії вд дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим дисцикулярною енцелефопатією з вестибулопатією, астено-вегетативним синдромом, гіпертонічною хворобою у поєднанні з полірадікулопатією, з вираженим статико-динамічними порушеннями, двобічним плечелопатковим пері артрозом, деформуючим артрозом ліктьових та колінних суглобів, стійкий больовий сіндром. Хронічне обструктивне захворювання легенів (пилевий бронхіт, емфізема легенів) легенева недостатність.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 травня 2017 року причиною виникнення професійного захворювання є перевищення гранично-допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: рівень загальної вібрації перевищував норму 5дБ, вміст пилу від 3 до 6 разів перевищував гранично допустимі норми. Також згідно п.16 професійне захворювання виникло при таких обставинах - робота машиніста конвеєра ДФ №1, УДТК з 20 березня 2002 року по 23 грудня 2016 року на ПАТ "ПівдГЗК".

Наслідками роботи у шкідливих умовах стало їй встановлено висновком МСЕК первинно 13 липня 2017 року 60 % втрати професійної працездатності - 40% по вібраційній хворобі та 20% по ХОЗЛ, третю групу інвалідності та з 01 липня 2018 року 60 відсотків (40% по вібраційній хворобі та 20% по ХОЗЛ) стійкої втрати професійної працездатності безстроково та третю групу інвалідності безстроково.

Завдана підприємством моральна шкода їй не відшкодовується. Вона змушена тривалий час лікуватися, несе фізичні та моральні страждання, що змінили її звичний спосіб життя, примусило докладати додаткові зусилля для організації свого подальшого життя. Завдана їй моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які вона зазнає внаслідок хвороби та переносить і на сьогоднішній день.

Позивач вважає достатньою компенсацією моральної шкоди у розмірі 140 000,00 грн. Просить позов задовольнити.

Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені у позові. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Надала відзив на позов, відповідно до якого позивач у період роботи не лише знав про шкідливі умови, але і свідомо продовжував працювати в таких умовах тривалий час, мав можливість змінити місце роботи та запобігти розвитку професійного захворювання, але ставив за пріоритет матеріальну сторону життя, а не власне здоровя. Продовжувала ще десять років працювати на підприємстві після встановлення діагнозування профзахворювання. Позивач звільнилась з підприємства за власним бажанням по виходу на пенсію. Зазначає, що зниження професійної працездатності не може позбавити позивача можливості реалізації своїх повсякденних звичок та бажань. Позивачем не доведена наявність моральної шкоди та її розмір. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

04 жовтня 2018 року представником відповідача було подано клопотання про зупинення провадження у справі.

05 жовтня 2018 року ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в клопотанні представника відповідача щодо зупинення провадження у справі відмовлено.

Вислухав пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Як видно із трудової книжки, виданої на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 остання працювала на підприємстві відповідача з 03 серпня 1987 року по 23 грудня 2016 року (а.с. 8-10).

Відповідно до п.14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 травня 2017 року професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: працюючи машиністом конвеєра ДФ №1, УДТК (20 березня 2002 року - 23 грудня 2016 року) в ВАТ "ПівдГКЗ" (з 20 січня 2014 року ПАТ "ПІВДГЗК") ОСОБА_5 виконувала роботи по керуванню конвеєрами і привідною станцією конвеєра та їх обслуговуванню, регулюванню натягу і руху стрічки; чищенню роликів, роликоопор, рам, тічок; виявленню та усуненню недоліків обладнання; змиву зливних канав в маслостанціях. внаслідок недосконалості робочого місця. ОСОБА_5 підпадала під вплив вібрації, рівень якої перевищував нормативні показники та пилу, концентрація якого перевищувала нормативні.

Із пункту 17 Акту видно, що причиною професійного захворювання позивача є те, що еквівалентний рівень загальної вібрації перевищує на 5 дБ (97 дБ при ГДР 92 дБ), на 1,2 дБ (51,2 дБ при ГДР 50 дБ) по ДСН 3.3.6.039-99. Вміст впливу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 % до 70 % в повітрі робочої зони в 3-6,3 разів перевищує ГДК (6,0 - 12,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3) по СанПІН 4617-88 "Предельно допустимые концентрации (ПДК) вредных веществ в воздухе рабочей зоны".

Відповідно до п. 12 Акту стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів 14 років 08 місяцыв (а. с. 11-14).

Висновком МСЕК позивачу первинно 13 липня 2017 року встановлено 60 % втрати професійної працездатності - 40% по вібраційній хворобі та 20% по ХОЗЛ, третю групу інвалідності та з 01 липня 2018 року 60 відсотків (40% по вібраційній хворобі та 20% по ХОЗЛ) стійкої втрати професійної працездатності безстроково та третю групу інвалідності безстроково (а.с.15, 146).

Відповідно до наданих позивачем виписних епікризів та довідок медичних закладів, вона тривалий час знаходилася на лікуванні з приводу наслідків професійного захворювання

(а. с. 16-40).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача з порушення вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, визначені Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та настанням у позивача негативних наслідків 60% стійкої втрати професійної працездатності та наявності третьої групи інвалідності, встановлених безстроково.

Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку: важкість праці перевищувала гранично допустимі показники і причиною цього була саме недосконалість технологічного процесу, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання і які не оспорило підприємство - відповідач.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, вину підприємства в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін у житті. Суд також враховує, що згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання причиною профзахворювань є тривалий стаж роботи в шкідливих умовах праці.

Визначаючи розмір відшкодування ОСОБА_6 моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили.

Також суд враховує вину підприємства - відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 45 000,00 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у звязку з погіршенням здоровя, у задоволенні іншої частини позову щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди позивачу необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 45 000,00 грн без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 704,80 грн.

На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.9 Закону України Про охорону праці та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 95, 141, 223, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо- збагачувальний комбінат», про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", , юридична адреса: м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50026на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 45 000 (сорок п'ять тисяч) грн 00 коп. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістост сорок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 листопада 2018 року.

Суддя О.В. Алексєєв