Справа № 474/984/17
Провадження № 2/474/31/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.18року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Лисейко Т.А.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 97 325 грн. 36 коп., -

встановив:

30.11.2017р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому вказав, що у нього з ОСОБА_1 (далі - відповідач) був укладений кредитний договір б/н від 21.03.2007р., за яким остання отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач, всупереч норм закону та умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 30.09.2017р. у нього перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 97 325 грн. 36 коп., з якої: 3 957 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом; 83 656 грн. 96 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 600 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 4 610 грн. 73 коп. - штраф (процентна складова).

15.01.2017р. та 01.02.2018р. відповідач подала до суду заяву про застосування до спірних правовідносин позовної давності, у зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.

01.02.2018р. представник позивача подав до суду відповідь на заяву відповідача про застосування строку позовної давності, в якій вказує про дотримання позивачем строків позовної давності при зверненні до суду з вказаним позов, в зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

13.02.2018р. відповідач подала до суду заперечення на відповідь позивача, в якому просить застосувати строк позовної давності до позову та відмовити в його задоволенні, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

16.02.2018р. представник позивача подав до суду відповідь на заяву та заперечення, в якій вказує про дотримання позивачем строків позовної давності при зверненні до суду з вказаним позов, в зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності, при чому зазначили, що строк дії картки закінчився в січня 2009 року, а тому саме з цього періоду необхідно обраховувати строк позовної давності. Відповідач також пояснила, що отримувала банківську картку лише один раз при укладені кредитного договору. При цьому слід наголосити на тому, що ні відповідачем, ні її представником, в порушення приписів цивільного процесуального законодавства, не надано жодних доказів на підтвердження своїх заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухав пояснення відповідача та її представника, дослідив письмові докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач у простій письмовій формі 21.03.2007р. уклали кредитний договір № б/н, який складається із заяви відповідача, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку.

Відповідно до умов кредитного договору позивач випустив та надав відповідачеві - держателю платіжну картку, тип кредитного ліміту: фінансовий. На день укладення цього договору встановив ліміт у розмірі 5 000 грн., із базовою процентною ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору у розмірі 36.00 % в місяць із розрахунку 360 днів в році. Вказане підтверджується заявою ОСОБА_1 від 21.03.2007р., Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, Умов та правилами надання банківських послуг, з якими відповідач була ознайомлена в день укладення договору письмово. Згідно умов кредитування, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, погашення відбувається в строк до 25 числа наступного за звітним шляхом внесення коштів на карту клієнтом, або шляхом списання банком самостійно з дебіторської карти клієнта.

Так, зокрема з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти від 31.01.2018р. вбачається, що відповідач отримав карту № 732121, строк дії якої визначено до кінця січня 2017 року. Факт отримання відповідачем вказаної карти та її використання підтверджується випискою по рахунку за період з 01.03.2007р. по 16.02.2018р.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умовами та правилами надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правилами надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, та Тарифів Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 Правил користування платіжною карткою.

Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти повинен слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Відповідно до 5.7 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Відповідач суму кредиту отримав, однак зобов'язання повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором, не виконав, у зв'язку з чим у останнього перед кредитором виникла заборгованість.

Згідно розрахунку позивача станом на 30.09.2017 р. у нього перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 97 325 грн. 36 коп., з якої: 3 957 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом; 83 656 грн. 96 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 600 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 4 610 грн. 73 коп. - штраф (процентна складова).

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що останнє погашення відповідачкою було здійснено 21.11.2013 р. в сумі 200 грн. 00 коп. Після цього, відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором.

Встановив вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини, та вимоги кредитного договору, укладеного між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно д статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобов'язання (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Окремо слід зазначити, щодо позовних вимог визначених позивачем як заборгованість за пенею та комісією в сумі 4 600 грн. 00 коп., суд зазначає, що згідно розрахунку наданого позивачем станом на 30.09.2017р. відповідачу нараховано лише комісію в сумі 4 600 грн. 00 коп., що відповідає умовам кредитного договору, зокрема п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг.

Таким чином, вимоги позивача до відповідача є законними та обґрунтованими, проте слід зазначити наступне.

15.01.2018р. та 01.02.2018р. відповідачем подано до суду заяву, в якій вона просить застосувати строк позовної давності та, як наслідок, відмовити в задоволенні позову.

Щодо заяви про застосування строку позовної давності суд зазначає, що згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як строк договору, так і строк (термін) виконання зобовязання (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями, а також визначено кінцевий строк повернення кредиту в повному обсязі.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Згідно ч.ч. 1 та 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Водночас, слід також враховувати, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (правова позиція Верховного Суду України висловлена в постановах від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 та від 18.06.2014р. у справі № 6-61цс14).

Позивач звернувся до суду з позов 30.11.2017р., що підтверджується відміткою канцелярії Врадіївського районного суду Миколаївської облшасті.

З розрахунку позовних вимог згідно кредитного договору від 21.03.2007р. вбачається, що поточна заборгованість по кредиту нараховувалася відповідачу починаючи з 21.03.2007р. по 30.09.2017р., при чому строк дії картки визначений до кінця січня 2017 року, а відтак, враховуючи момент звернення позивача до суду та правову позицію Верховного Суду України, позивач з вимогою про стягнення основної заборгованості по кредиту в сумі 3 957 грн. 67 коп. звернувся до суду до спливу позовної давності, оскільки перебіг позовної давності починається зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Відсотки за користування кредитом нараховувалися з 29.06.2007р. по 30.09.2017р., при чому відповідач здійснював часткові оплати заборгованості за кредитом остання з яких була проведена 21.11.2013р. в сумі 200 грн. 00, які також йшли на погашення заборгованості по відсоткам, що свідчить про переривання перебігу строку позовної давності, однак, враховуючи момент звернення позивача до суду з вказаним позовам (30.11.2017р.) та те, розмір відсотків визначається щомісячними платежами, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками підлягають задоволенні в межах позовної давності тривалістю три роки, а саме за період з 30.11.2014р. по 30.11.2017р. в сумі 80 328 грн. 50 коп.

Комісія за користування кредитом нараховувалася з 01.04.2013р. по 30.09.2017р., при чому враховуючи момент звернення позивача до суду з вказаним позовам (30.11.2017р.) та те, що комісія визначається щомісячними платежами, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією підлягають задоволенні в межах позовної давності тривалістю три роки, а саме за період з 30.11.2014р. по 30.11.2017р. в сумі 3 500 грн. 00 коп.

З розрахунку позовних вимог вбачається, що штраф нараховано станом на 30.09.2017р., а тому враховуючи момент звернення позивача до суду з вказаним позовам (30.11.2017р.) в даному випадку позивач звернувся до суду з вказаною вимогою в межах позовної давності.

Таким чином, беручи до уваги, що з моменту укладення кредитного договору, ніхто із сторін до цього часу не заявив про намір його припинити, відповідач не надала банку письмової заяви про закриття картрахунку, та у неї у зв'язку з неналежним виконанням взятого на себе перед банком зобов'язання утворилась заборгованість за кредитним договором, наявність підстав для застосування строку позовної давності, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано та він підлягає частковому задоволенню в сумі 92 896 грн. 90 коп., з якої: 3 957 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом; 80 328 грн. 50 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3 500 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 4 610 грн. 73 коп. - штраф (процентна складова)

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 600 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 527 грн. 20 коп. (95,45 %).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 97 325 грн. 36 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором б/н від 21.03.2007 року станом на 30.09.2017 року в розмірі 92 896 (девяносто дві тисячі вісімсот дев'яносто шість) грн. 90 коп., з якої: 3 957 (три тисячі девятсот пятдесят сім) грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом; 80 328 (вісімдесят тисяч триста двадцять вісім) грн. 50 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 500 (три тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. - заборгованість за комісією; 500 (пятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 4 610 (чотири тисячі шістсот десять) грн. 73 коп. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судові витрати у розмірі 1 527 (одна тисяча п'ятсот двадцять сім) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ф.Г. Сокол