Номер провадження 2/754/54/18
РІШЕННЯ
Іменем України
13 лютого 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :
Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку») через представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує наступним.

15.05.2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IKCASHSHG. 126009.001.

Відповідно до п.п. 1.1-1.9 кредитного договору Банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 3 000, 00 грн. на споживчі потреби до 14.05.2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % річних та комісії за надання кредитних ресурсів 4 % від суми кредиту по договору щомісячно, а відповідач зобов`язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані проценти, комісії та виконувати зобов`язання у повному обсязі у строки передбачені кредитним договором.
Свої зобов`язання Банк належним чином виконав згідно умов кредитного договору №IKCASHSHG. 126009.001 від 15.05.2013 у повному обсязі, про що свідчить заява на видачу готівки №184017 від 15.05.2013 р.

Відповідач свої зобов`язання не виконує, станом на 18.08.2016 р. має заборгованість по сплаті кредиту, яка становить - 23659,34 грн., зокрема: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 2781,84 грн, прострочена заборгованість за процентами-1650,50 грн, поточна заборгованість по комісії - 4320,00 грн, заборгованість за нарахованою пенею - 14734,80 грн, заборгованість за нарахованим штрафом - 172,20 грн.

22.12.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу сплати, однак, останнім не було вчинено ніяких дій щодо повернення коштів.

З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №IKCASHSHG. 126009.001 від 15.05.2013 р. в розмірі - 23659, 34 грн.

Ухвалою суду від 13.10.2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

10.08.2017 року було задоволено клопотання відповідача та постановлено ухвалу про витребування з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» розрахунку заборгованості станом на 18.08.2016 року за кредитним договором, укладеним 15.05.2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 з врахуванням, що останній був призваний на військову службу 06.09.2014 р. під час мобілізації та перебував в зоні АТО в період з 19.11.2014 р. по 02.10.2015 р.

Стороною позивача зазначені вимоги ухвали не були виконані.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання, відповідно до якого останній просить провести судовий розгляд за його відсутності, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечував проти позовних вимог, оскільки був призваний на військову службу 06.09.2014 року під час мобілізації та перебував в зоні АТО в період з 19.11.2014 р. по 02.10.2015 р.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

15.05.2013 р. між позивачем ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір кредиту №IKCASHSHG.126009.001 (далі кредитний договір), на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 3 000,00 грн. строком до 14.05.2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% річних та комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 4% від суми кредиту щомісячно (а.с. 25-26).

Відповідно до п.п. 6.1-6.7 кредитного договору встановлено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом банк нараховує позичальнику процент в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Банк має право нарахувати 20% відсотків від суми кредиту, зазначеного в п. 1.2 кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником кредитного договору.

Свої зобов`язання за вказаним кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, про що свідчить заява на видачу готівки №184017 від 15.05.2013 р. (а.с. 29).

Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує.

22.12.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу сплати, однак, останнім не було вчинено жодних дій щодо повернення коштів (а.с. 30).

Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 82-113), наявного в матеріалах справи, станом на 18.08.2016 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» становить 23659,34 грн., з яких: 2781,84 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1650,50 грн. прострочена заборгованість за процентами по кредиту; 4320,00 грн. прострочена заборгованість за комісією по кредиту; 14907,00 грн. заборгованість за штрафами та/або пенею за кредитним договором, а також нарахований штраф за порушення строків платежів за кожним із зобов`язань більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку в судові органи в розмірі 172,20 грн.

Відповідно до копії Витягу з Наказу від 06.09.2014 р. (а.с. 50), на підставі Указу Президента України від 21.07.2014 року №607/2014 затвердженого 22.07.2017 року № 1595-VII «Про часткову мобілізацію», директив ОК «Північ» від 06.08.2014р. №010М-дск, від 08.08.2014р. №968дск, від 13.08.2014 р. №011М, від 27.08.2014р. №015М, розпорядження штабу першого заступника командувача військ ОК «Північ» від 01.09.2014р. №186/5/4/М1808дск, та розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.08.2014року № М1388, нижчепойменований особовий склад старшинського, сержантського і солдатського складу відповідно до мобілізаційного плану вважати призваними на військову службу під час мобілізації та направити до 184 НЦ в/ч НОМЕР_1 (команда НОМЕР_2 ) с. Старичі сержанта ОСОБА_1 .

З копії довідки № 2662 від 02.10.2014 року (а.с. 52) вбачається, що сержант ОСОБА_1 , 1984 року народження, 06.09.2014 р. призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією Дніпровським районним у місті Києві військовим комісаріатом і направлений для проходження військової служби до 184 НЦ військова частина НОМЕР_1 (команда НОМЕР_2 ) в с.Старичі Львівської області.

Відповідно до копії довідки №4/260 від 25.12.2014 р. (а.с. 53), молодший сержант ОСОБА_1 перебував на військовій службі у військовій частині, яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області з 19.11.2014 р.

Як вбачається з копії посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с. 51), ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в період з 19.11.2014 р. по 02.10.2015 р. був призваний на військову службу у військовій частині, яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача в частині простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2781,84 грн. підлягають задоволенню.

В той же час, суд вважає необґрунтованими вимоги позову щодо стягнення з відповідача простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2781,84 грн.; 1650,50 грн. простроченої заборгованості за процентами по кредиту; 4320,00 грн. простроченої заборгованості за комісією по кредиту; 14907,00 грн. заборгованості за штрафами та/або пенею за кредитним договором, а також нарахованого штрафу в розмірі 172,20 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 11 ст.1 ЗУ «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Абзацом 4 ст.1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту

оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч.8 ст. 4 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року було затверджено зазначений Указ № 15/2015 від 14.01.2015 року. Даний Закон набрав чинності з моменту опублікування 20.01.2015 року. Таким чином, в Україні було оголошено мобілізацію та відбулося встановлення особливого періоду з 21.01.2015 року.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Зазначене свідчить про те, що банк не мав права щодо нарахування (відсотків, пені, інфляції, штрафів) за час перебування відповідача ( мобілізованого) в зону проведення АТО.
Ухвалою суду від 10.08.2017 року витребовувався розрахунок заборгованості станом на 18.08.2016 року за кредитним договором, укладеним 15.05.2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 з врахуванням, що останній був призваний на військову службу 06.09.2014 року під час мобілізації та перебування в зоні АТО в період з 19.11.2014 р. по 02.10.2015 року.

Однак, вимоги вищезазначеної ухвали суду позивачем виконано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання про відмову у задоволенні вимог позивача ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 1650,50 грн.; простроченої заборгованості за комісією по кредиту в розмірі 4320,00 грн.; заборгованості за штрафами та/або пенею за кредитним договором в розмірі 14907,00 грн., а також нарахованого штрафу в розмірі 172,20 грн.

Повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» суми заборгованості за кредитним договором №ІКСАSHSHG.126009.001 від 15.05.2013 р. в розмірі 2781,84 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі ст.ст. 11, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , керуючись ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :
Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Чорновола Вячеслава, буд. 25, ) суму заборгованості за кредитним договором №ІКСАSHSHG.126009.001 від 15.05.2013 року в розмірі 2781 грн. 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 23.02.2018 року.

Суддя