Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 487/7825/15-ц

провадження № 61-866 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_4,

представник заявника - ОСОБА_5,

суб'єкт оскарження - державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Квичак Тетяна Євгенівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва у складі судді Кузьменко В. В.

від 11 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області у складі суддів: Лисенка П. П., Самчишиної Н. В., Серебрякова Т. В.

від 20 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою на протиправні дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва (далі - Заводський ВДВС м. Миколаєва).

Скаргу обґрунтовує тим, що на виконанні Заводського ВДВС м. Миколаєва перебував виконавчий лист від 9 серпня 2016 року, виданий Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з неї на користь ОСОБА_7 92 700 грн 72 коп.

18 липня 2017 року старшим державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Новоодеського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Підставою для винесення такої постанови була відсутність грошей та майна за місцем проживання боржника та виявлення нерухомості, зареєстрованої на праві власності останньої на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця.

Проте державним виконавцем не дотримано черговості звернення стягнення, встановленої статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не здійснено розшук коштів боржника на рахунках в банківських установах та не звернуто стягнення на належний їй транспортний засіб.

Вказувала, що вказана нерухомість коштує значно дорожче ніж наявна заборгованість, а тому реалізація цього майна може завдати їй значних збитків, що є неспівмірними із розміром боргу, та призвести до незворотних наслідків.

Посилаючись на вищевикладене, просила визнати неправомірними дії Заводського ВДВС м. Миколаєва щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження до Новоодеського районного ВДВС Миколаївської області та скасувати цю постанову, зобов'язати Новоодеський районний ВДВС Миколаївської області передати, а Заводський ВДВС м. Миколаєва прийняти матеріали виконавчих проваджень для подальшого виконання.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалу суду мотивовано тим, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та вимог закону.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 листопада

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Ухвалу суду мотивовано тим, що державним виконавцем було вжито всіх заходів щодо першочергового звернення стягнення на кошти боржника та рухоме майно, проте таких за місцем проживання заявника не виявлено, а тому ним обґрунтовано було передано виконавче провадження за місцем знаходження нерухомого майна, власником якого є боржник.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення скарги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем грубо порушено черговість стягнення на майно боржника, не здійснено розшук коштів боржника на рахунках в банківських установах, не здійснено розшук, арешт та вилучення рухомого майна за місцем проживання боржника, не звернуто стягнення на належний їй транспортний засіб Hyundai Getz,

2008 року випуску, а тому постанова про передачу виконавчого провадження до іншої виконавчої служби є передчасною.

У січні 2018 року від Заводського ВДВС м. Миколаєва надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він посилається на те, що виконавчою службою надсилалися запити до банківських установ щодо надання інформації відкритих рахунків на ім'я боржника та інформації стосовно договорів про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, на які банківськими установами були надані відповіді про відсутність таких коштів. Виконавча служба винесла постанову про розшук належного боржнику автомобіля, проте боржник не надав його для опису та арешту.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 лютого 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 9 серпня 2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 92 700 грн 72 коп. та судового збору у розмірі 927 грн.

22 серпня 2016 року старшим державним виконавцем Заводського ВДВС

м. Миколаєва Квичак Т. Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Зазначену постанову боржником ОСОБА_4 було отримано 30 серпня

2016 року.

22 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Заводського ВДВС Квичак Т. Є. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. В той же день державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

27 січня 2017 року старшим державним виконавцем Заводського ВДВС винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій та винесено постанову про арешт майна боржника.

2 лютого 2017 року боржнику ОСОБА_4 направлено вимогу державного виконавця про зобов'язання надати транспортний засіб Hyundai Getz,

2008 року випуску для проведення його опису та арешту державним виконавцем, або надати письмові пояснення про неможливість виконання цієї вимоги з обґрунтуванням та підтвердженням дійсних причин

(а. с. 72 т. 2).

15 лютого 2017 року старшим державним виконавцем Заводського ВДВС складено акт про те, що боржником вимогу про надання транспортного засобу не виконано та постановою від 27 лютого 2017 року зазначений автомобіль обголошено у розшук.

17 лютого 2017 року старшим державним виконавцем винесено доручення Новоодеському районному ВДВС Миколаївської області про перевірку інформації щодо наявності майна боржника, проведення опису та арешту такого майна.

На виконання доручення старшого державного виконавця Заводського ВДВС від 17 лютого 2017 року, заступником начальника Новоодеського районного ВДВС 2 березня 2017 року та 14 квітня 2017 року складено акти, в яких зазначено, що при виході за адресою знаходження майна боржника: АДРЕСА_1 житлова будівля зачинена, у зв'язку з чим перевірити майновий стан у будівлі та провести опис не виявилося можливим. Боржник ОСОБА_4 . не з'явилась та не відчинила будівлю, чим перешкоджає проведенню виконавчих дій, виконанню доручення та судового рішення.

18 липня 2017 року старшим державним виконавцем Заводського ВДВС

м. Миколаєва на підставі статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України

2 квітня 2012 року № 512/5, винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Новоодеського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За змістом положень частини п'ятої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

У справі, яка переглядається, суди попередній інстанції, встановивши, що у зв'язку з відсутністю можливості виконати рішення суду, державний виконавець, отримавши документальне підтвердження про наявне нерухоме майно, зареєстроване на праві власності боржника на території, на яку не поширюється компетенція Заводського ВДВС м. Миколаєва, правильно передав виконавче провадження за місцем знаходження цього майна, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

При цьому, судами встановлено, що боржником не було запропоновано майно чи предмети, які необхідні реалізувати в першу чергу, що свідчить про відсутність порушень державного виконавця на черговість звернення стягнення на майно.

Доводи касаційної скарги про те, що державним виконавцем грубо порушено черговість стягнення на майно боржника, не здійснено розшук коштів боржника на рахунках в банківських установах безпідставні, оскільки Заводським ВДВС м. Миколаєва надсилалися до банківських установ запити про надання інформації стосовно наявності відкритих рахунків на ім'я боржника, на які були надані відповіді про відсутність таких рахунків.

Доводи касаційної скарги про те, що виконавцем не було вжито заходів щодо звернення стягнення на належний їй автомобіль безпідставні, оскільки ним, у відповідності до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», було оголошено в розшук даний транспортний засіб, однак божник не надав автомобіль для його опису і арешту.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва

від 11 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта