АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/184/18 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін: представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2; позивача ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/15072/13-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2017 року, ухвалене суддею Грицаком Р.М., по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї на його користь 781330 гривень компенсації вартості ремонтно-будівельних та оздоблювальних робіт по облаштуванню частини приміщень незавершеного будівництвом будинку по вул.Волинській, 17 у с.Підгороднє Тернопільського району, що належить ОСОБА_1 згідно рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17.07.2012 року. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 17 липня 2012 року по справі №1990/22-ц-756/2012 Апеляційним судом Тернопільської області було прийнято рішення, яким, зокрема, виділено ОСОБА_1 ряд приміщень у незавершеному будівництвом будинку по вул.Волинській, 17 у с. Підгороднє Тернопільського району. Вказаний поділ майна проведено на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи №1396 від 07.12.2004 року. Разом з тим, за період з моменту проведення зазначеної експертизи та до моменту ухвалення обумовленого рішення, ним було здійснено ремонтно-будівельні та оздоблювальні роботи вищезазначеного незавершеного будівництвом будинку, у тому числі, виділеного за рішенням суду на користь відповідача. Згідно з висновком від 09.07.2013р. вартість проведених ремонтно-будівельних та оздоблювальних робіт, що була виділена відповідачу становить 781330 гривень. Вказані ремонтно-будівельні та оздоблювальні роботи проводились позивачем правомірно, на підставі усіх необхідних дозвільних документів як одноосібним власником земельної ділянки, на якій розташований вищевказаний будинок.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ОСОБА_3 суму визначеної висновком №4053 повторної судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року компенсації вартості ремонтно-будівельних та оздоблювальних робіт по облаштуванню частини приміщень незавершеного будівництвом будинку по вул.Волинській, 17 у с. Підгородне Тернопільського району в розмірі 2616011 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 2616011,0 грн. компенсації вартості проведених ремонтно-будівельних та оздоблювальних робіт по облаштуванню частини приміщень по вул.Волинській,17 в с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 3441 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. Вказує, що стягуючи компенсацію вартості ремонтно-будівельних та оздоблювальних робіт по облаштуванню частини приміщень незавершеного будівництвом будинку по вул.Волинській,17 у с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, суд не перевірив, які саме роботи щодо оздоблення житлового будинку були виконані з моменту розірвання між сторонами шлюбу, тобто з 18.10.2003 року по 17.07.2012 року, та які були необхідні для завершення будівництва в цілому. Наголошує, що експертний висновок, виключно на підставі якого суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення, не можна вважати належним доказом по справі та приймати спірне рішення виключно на його основі, оскільки він не містить необхідної інформації для вирішення спору по суті.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачки підтримав вимоги апеляційної скарги.

Позивач та його представник апеляційної скарги не визнали.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обставин, встановлених рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17.07.2012 року про стан будівельних та оздоблювальних робіт будинку по вул.Волинській,17 у с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, тобто того, що позивачем після розірвання шлюбу дійсно здійснено ремонтні, ремонтно-будівельні та оздоблювальні роботи в частині будинку, яка рішенням суду виділена ОСОБА_1 в розмірі 2616011 грн, визначеному висновком №4053 повторної судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року.

З таким висновком суду слід погодитися, оскільки він підтверджений матеріалами справи та достатньо мотивований.

Судом установлено, що 26.04.1990 p. відповідач ОСОБА_3 одержав будівельний НОМЕР_1 на будівництво будинку у с.Підгороднє по вул. Волинській, 17 Тернопільського району Тернопільської області. Будівництво будинку проводилося на земельній ділянці, наданій останньому в користування 12.03.1990 р. для будівництва індивідуального житлового будинку. Дозвіл на будівництво наданий 24.04.1990 p.

Сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі з 11 серпня 1990 року по 8 жовтня 2003 року.

У судовому засіданні суду першої інстанції сторони підтвердили, що до одруження ОСОБА_3 було вирито котлован під фундамент. Перебуваючи в шлюбі, вони збудували будинок, обладнали в ньому цокольний та перший поверх і в 1995 році перейшли проживати в нього. Станом на жовтень 2003 року будинок ще не був завершений будівництвом, мансардний поверх був лише поштукатуреним (не було дверей та підлоги). Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 зробив євроремонт всіх приміщень, зробив санвузол в цокольному поверсі, постелив ковролін в спортзалі, лінолеум в кладові, дообладнав санвузол на першому поверсі та дообладнав мансардний поверх.

09.01.2007 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на незавершений будівництвом житловий будинок в с.Підгороднє, по вул. Волинській, 17 Тернопільського району, готовність якого становила 92%.

Згідно з висновком ПП "Тернопільське експертно-консультаційне бюро" (сертифікат №12197/11 від 14.07.2011 року, виданий Фондом Державного майна України) від 09.07.2013 року, вартість проведених за рахунок ОСОБА_3 ремонтно-будівельних та оздоблювальних робіт по облаштуванню 1/2 частки незавершеного будівництвом житлового будинку в с.Підгороднє, по вул. Волинській, 17 Тернопільського району, що була виділена ОСОБА_1 згідно варіанту 1 звіту №1396 судової будівельно-технічної експертизи від 07 грудня 2004 року, а саме наступних приміщень: частина коридору 2-1 площею 14,4 м2, житлова кімната 2-3 площею 19 м2, коридор 2-2 площею 2,3 м2, житлова кімната 2-4 площею 14,5 м2, ванна 2-5 площею 5 м2, туалет 2-6 площею 1,2 м2, житлова кімната 3,3 площею 45,1 м2, житлова кімната 3,2 площею 43 м2, коридор 3-1 площею 31,9 м2, сходова клітка - вихід з першого поверху на мансардний поверх і частина коридору 2-1 площею. 14,4 м2.становить 781330 грн.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17.07.2012 року по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третіх осіб - Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, Служби у справах дітей, Тернопільської районної державної адміністрації про визнання недійсною державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на 1/2 частини незавершеного будівництвом будинковолодіння, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, визнання недійсним договорів купівлі-продажу автомашин та поділ спільно нажитого майна подружжя рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 вересня 2009 року в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсною державної реєстрації права власності на незавершений будівництвом будинок та його поділ скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, а саме:

- визнано недійсною державну реєстрацію права власності за № 17405594 від 10 січня 2007 р. на незавершений будівництвом житловий будинок по вул. Волинській, 17 у с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області за ОСОБА_3 у частині реєстрації за ним 1/2 частини незавершеного будівництвом вказаного жилогобудинку.

- проведено поділ незавершеного будівництвом будинку по вул. Волинській у с.Підгороднє, згідно із варіантом №1 звіту №1396 судової будівельно-технічної експертизи від 7 грудня 2004 року.

- виділено ОСОБА_1 приміщення першого поверху: частину коридору 2-1 площею 14,4 кв.м вартістю 13 833 грн.; жилу кімнату 2-3 площею 19 кв.м вартістю 18 251 грн.; коридор 2-2 площею 2,3 кв.м вартістю 2 209 грн.; жилу кімнату 2-4 площею 14,5 кв.м вартістю 13 929 грн.; ванну 2-5 площею 5 кв.м вартістю 4 803 грн.; туалет 2-6 площею 1,2 кв.м вартістю 1 153 грн. та мансардний поверх: жилу кімнату 3-3 площею 45,1 кв.м вартістю 29 680 грн.; жилу кімнату 3-2 площею 43 кв.м вартістю 28 298 грн.; коридор 3-1 площею 31,9 кв.м вартістю 20 993 грн., всього на суму 133 157 грн.

- виділено ОСОБА_1 сходову клітку - вихід з першого поверху на мансардний поверх і половину коридору 2-1 площею 14,4 кв.м.

- залишено ОСОБА_3 приміщення цокольного поверху: гараж 1-1 площею 42,1 кв.м вартістю 29 335 грн.; коридор 1-2 площею 4,2 кв.м вартістю 2 926 грн.; кухню 1-3 площею 18,5 кв.м вартістю 12 891 грн.; коридор 1-4 площею 9,6 кв.м вартістю 6 689 грн.; кладову 1-5 площею 5,4 кв.м вартістю 3 763 грн.; спортзал 1-6 площею 44,1 кв.м вартістю 30 729 грн. та з першого поверху виділити: частину коридору 2-1 площею 13,6 кв.м вартістю 13 064 грн.; кухню 2-7 площею 14 кв.м вартістю 13 448 грн.; жилу кімнату 2-8 площею 42,1 кв.м вартістю 40 441 грн., а всього на суму 153 286 грн.

- зобов'язано ОСОБА_1 виконати вхід на перший поверх та встановити цегляну перетинку на першому поверсі у приміщенні 2-1 згідно першого варіанту поділу судової будівельно-технічної експертизи.

- стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю часток при поділі будинку у розмірі 5 034 грн.

- у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом будинковолодіння у с.Підгороднє по вул. Волинській, 17 Тернопільського району Тернопільської області відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив із звіту судової будівельно-технічної експертизи №1396 від 1 грудня 2004 року відповідно до яких загальний стан готовності незавершеного будівництвом будинку в с.Підгороднє, по вул. Волинській, 17 Тернопільського району становив 80 %, будівельна готовність підлоги становила 50 %, оздоблення 40%.

Вказаним рішенням, що має преюдиційне значення для даної справи, встановлено, що до одруження ОСОБА_3 було вирито котлаван під фундамент. Перебуваючи у шлюбі сторони збудували будинок, обладнали у ньому цокольний та перший поверх і в 1995 році перейшли проживати у нього. Мансардний поверх був лише поштукатуреним (не було дверей та підлоги). Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 зробив євроремонт усіх приміщень, зробив санвузол у цокольному поверсі, постелив ковролін у спортзалі, лінолеум у кладовій, дообладнав санвузол на першому поверсі та дообладнав мансардний поверх.

Згідно із звітом судової будівельно-технічної експертизи №1396 від 01 грудня 2004 року стан готовності незавершеного будівництвом будинку становив 80%.

З висновку експерта вбачається, що будівельна готовність підлоги становить 50%, оздоблення 40% і питома вага цих елементів становить 12% та 20% і це вплинуло на визначення експертом стану готовності будинку (80%).

Після розлучення 09.01.2007 року ОСОБА_3 Зареєстровано право власності на незавершений будівництвом спірний будинок, готовність якого становить 92%.

Колегія суддів вважає, що проведені відповідачем оздоблювальні роботи та роботи на мансардному поверсі не дають підстав для зменшення частки позивачки ОСОБА_1 у незавершеному будівництвом будинку. ОСОБА_3 вправі вимагати відшкодування вартості проведених робіт у приміщеннях, які виділяються позивачці.

Висновком №4053 повторної судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року, складеної експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз:

- визначено перелік ремонтно-будівельних та оздоблювальних робіт по облаштуванню будинку по вул.Волинській, 17 у с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, які були проведені в період з 08.10.2003 року по 17.07.2012 року, станом на час проведення дослідження;

- визначено, що вартість ремонтно-будівельних та оздоблювальних робіт виконаних по облаштуванню будинку по вул.Волинській, 17 у с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області станом на час проведення дослідження складає - 6 098 854,0грн. (див. зведений кошторис №1 та локальний кошторис №02-001-001) (додаток №1);

- визначено, що вартість робіт, що підлягає компенсації ОСОБА_1 у зв'язку з виділенням їй у власність частини вказаного будинку за рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 17.07.2012 року, станом на час проведення дослідження складає - 2 616 011,0грн. (див. кошторисні розрахунки №2(додаток №2) та №3 (додаток №3).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїм вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За умовами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.103 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

За правилами ч.1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не перевірив, які саме ремонтно-будівельні роботи та роботи щодо оздоблення житлового будинку були виконані з моменту розірвання між сторонами шлюбу, тобто з 18.10.2003 року по 17.07.2012 року. Зазначені доводи спростовуються висновком №4053 повторної судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року, складеної експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, яким визначено перелік ремонтно-будівельних та оздоблювальних робіт по облаштуванню будинку по вул.Волинській, 17 у с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, які були проведені в період з 08.10.2003 року по 17.07.2012 року та зазначені в додатку №1 та надано кошторис робіт, які були виконані у приміщеннях, присуджених. (т.2 а.с.78-112). Інших доказів на спростування експертного висновку відповідачкою у суді першої інстанції не представлено та не зазначено таких доказів у апеляційній скарзі.

Щодо тверджень апеляційної скарги, що судом не з'ясовано, які роботи були необхідні для завершення будівництва в цілому, колегія суддів зазначає наступне. На вирішення судової будівельно-технічної експертизи та повторної судової будівельно-технічної експертизи було поставлене дане питання і експертом зроблено по ньому висновок №4053 від 30.06.2017 року (питання 2). Даний висновок відповідачкою не спростовано ні протягом тривалого розгляду справи у суді першої інстанції, ні при подачі апеляційної скарги. Зокрема, експерт зазначив, що житловий будинок по вул.Волинській,17 у с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області досліджувався у грудні 2016 року. В будинку завершені будівельні роботи із застосуванням дорогих високоякісних матеріалів та сучасних технологій виконання. Житловий будинок представляє собою сучасний будинок з високим рівнем комфортності. Перелік необхідних будівельних робіт для завершення будівництва чи проведення ремонту визначається після огляду об'єкта. Дослідити ступінь технічної готовності приміщень будинку, який вони мали станом на жовтень 2003 року. Без визначення ступеня готовності приміщень будинку станом на жовтень 2003 року, визначити перелік необхідних будівельних робіт, які необхідно було виконати для завершення будівництва житлового будинку в цілому не надається можливим. Перелік та якість будівельних робіт, рівень комфорту будинку визначається замовником та власником будівництва при виконанні проектних робіт та в процесі будівництва об'єкта. Для проведення будівельних робіт повинні використовуватись матеріали. Які мають сертифікати відповідності до застосування, як протипожежні, так і санітарні. Враховуючи наведене вище, станом на час проведення дослідження встановити які роботи були необхідні для завершення будинку в цілому по вул.Волинській,17 у с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області не надається можливим.

Апеляційний суд відхиляє твердження особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення виключно на підставі висновку №4053 повторної судової будівельно-технічної експертизи, оскільки суд при вирішенні справи прийняв до уваги обставини, які в силу ч.3 ст.61 ЦПК України (діючого на час розгляду справи у суді першої інстанції) не підлягали доказуванню у даній справі, встановлені рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17.07.2012 року про стан будівельних та оздоблювальних робіт будинку по вул.Волинській,17 у с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, тобто того, що позивачем після розірвання шлюбу дійсно здійснено ремонтні, ремонтно-будівельні та оздоблювальні роботи в частині будинку, яка рішенням суду виділена ОСОБА_1

Також, посилання ОСОБА_1 на неналежність вищезазначеного висновку експерта нею не доведено, а матеріалами справи не спростовано, більше того, даний висновок містить інформацію щодо предмета доказування, оскільки підтверджує заявлені вимоги позивача, встановлення яких потребувало наявних у експерта спеціальних знань. Ні у суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі сторона відповідачки не заявляла клопотань про проведення додаткової експертизи з метою усунення неповноти та неясності попереднього експертного дослідження.

Враховуючи, що ремонтні та ремонтно-оздоблювальні роботи проводились позивачем (який на час їх проведення був власником будинку за час чинності права власності на незавершений будівництвом будинок №17 по вул.Волинській у с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області з 09.01.2007 року по 17.07.2012 року) правомірно, що не заперечувалася самою ОСОБА_1 при неодноразовому розгляді даної справи в судах, роботи були необхідні для завершення будівництва будинку і проведення робіт у одній частині будинку без проведення таких у іншій було неможливим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 2616011,0 грн. в якості компенсації вартості проведених ОСОБА_3 ремонтно-будівельних та оздоблювальних робіт по облаштуванню частини приміщень будинку по вул.Волинській,17 у с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, які виділені ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що суд порушив положення п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя та не встановив обсягу ремонтних та оздоблюваних робіт, виконаних сторонами на час припинення спільного ведення господарства, колегія судді вважає необґрунтованими, оскільки дані обставини були встановлені рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17.07.2012 року по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третіх осіб - Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, Служби у справах дітей, Тернопільської районної державної адміністрації про визнання недійсною державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на 1/2 частини незавершеного будівництвом будинковолодіння, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, визнання недійсним договорів купівлі-продажу автомашин та поділ спільно нажитого майна подружжя, що набрало законної сили і доказуванню по даній справі, в силу ч.3 ст.61 ЦПК України (у редакції, чинній на час вирішення спору у суді першої інстанції), не підлягали. Зокрема вищевказаним преюдиційним рішенням суду встановлено, що до одруження ОСОБА_3 було вирито котлаван під фундамент. Перебуваючи у шлюбі сторони збудували будинок, обладнали у ньому цокольний та перший поверх і в 1995 році перейшли проживати у нього. Мансардний поверх був лише поштукатуреним (не було дверей та підлоги). Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 зробив євроремонт усіх приміщень, зробив санвузол у цокольному поверсі, постелив ковролін у спортзалі, лінолеум у кладовій, дообладнав санвузол на першому поверсі та дообладнав мансардний поверх. Згідно із звітом судової будівельно-технічної експертизи №1396 від 01 грудня 2004 року стан готовності незавершеного будівництвом будинку становив 80%. З висновку експерта вбачається, що будівельна готовність підлоги становить 50%, оздоблення 40% і питома вага цих елементів становить 12% та 20% і це вплинуло на визначення експертом стану готовності будинку (80%). Після розлучення 09.01.2007 року ОСОБА_3 Зареєстровано право власності на незавершений будівництвом спірний будинок, готовність якого становить 92%.

Колегія суддів визнала, що проведені відповідачем оздоблювальні роботи та роботи на мансардному поверсі не дають підстав для зменшення частки позивачки ОСОБА_1 у незавершеному будівництвом будинку. ОСОБА_3 вправі вимагати відшкодування вартості проведених робіт у приміщеннях, які виділяються позивачці.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 5161,50 грн покласти на ОСОБА_1

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 06 березня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6