Справа №339/455/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Поляницької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Поляницької сільської ради з позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно- домоволодіння по вул. Шевченка, 4 в с.Буковець Болехівської міської ради після смерті матері ОСОБА_2

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що матері належав житловий будинок по вул. Шевченка, 4 в с.Буковець, успадкований після смерті батька ( діда позивача) ОСОБА_3 та придбаний ним на законних підставах згідно акту від 17.01.195 6року.

03.03.1999 року ОСОБА_3 помер і його дочка - ОСОБА_2 прийняла спадщину так як проживали із спадкодавцем на час смерті та вступили у володіння спадковим майном, однак документів права власності не виготовила.

За життя розпорядилася майном, склавши заповіт в її користь.

Після смерті матері, яка настала 26.04.2017 року, звернулася до нотаріуса для прийняття спадшини.

Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вказане будинковолодіння у спадкодавця.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності (а.с.47).

Такі дії представника відповідача не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Однак у своїй заяві представник відповідача не надав відзив на позов.

А тому, суд, керуючись вимогами ст.178 ЦПК України, ухвалив про вирішення справи за наявними матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду є будинковолодіння по вул.Шевченка,4 в с.Буковець Поляницької сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, реєстрація права власності на яке не проводилося та правовстановлюючі документи ніким не виготовлялися, що підтверджується довідкою ОБТІ (а.с.15).

З технічного паспорту на вказаний житловий будинок вбачається, що такий був збудований у 1910 році ( а.с.11-14).

Даний житловий будинок згідно акту від 17.01.1951 року придбаний ОСОБА_3- дідусем позивача ( а.с. 17).

03.03.1999 року помер ОСОБА_3 (а.с.40) і спадщину прийняла за законом дочка ОСОБА_4 (а.с. 9), яка в зв"язку з одруженням ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с.8).

Оскільки цивільні відносини, пов'язані з прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_3, виникли й закінчилися до 01 січня 2004 року до набрання чинності Цивільним Кодексом України, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу суд при вирішенні даного спору застосовує до них положення ЦК Української РСР 1963 року.

Статтями 524, 529, 549ЦК України ( в редакції 1963р.) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є , в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця).

Як встановлено ст. 538 цього ж Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття останньої він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК, статті 34, 35, 38 Закону від 2 вересня 1993р. Про нотаріат.).

Дія зазначених норм закону поширюється на спадкоємців як за заповітом, так і за законом.

Згідно записів погосподарських книг Поляницької сільської ради Федунів Д.Ф. приписана і все життя проживала по вул. Шевченка. 4 в с.Буковець (а.с.21.-22).

Отже, оскільки встановлено, що ОСОБА_2, проживаючи в будинку після смерті батька, вступила в управління майном, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Встановлено, що ОСОБА_2 померла 26.04.2017року внаслідок чого відкрилася спадщина на вказане будинковолодіння (а.с.10).

Спадкування здійснюється за заповітом, оскільки за життя ОСОБА_2Ф склала заповіт, посвідчений секретарем Поляницької сільської ради, за яким заповіла все своє майно ОСОБА_1 ( а.с.20).

Як зазначено в ст.1216 ЦК УКраїни спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями частин 1,2 ст.1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст. 1270 ЦК строк.

Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину, яка відкрилася 26.04.2017року, оскільки від спадщини не відмовлялася, подавши 26 грудня 2017року заяву до нотаріальної контори про її прийняття, тобто у встановлений законом шестимісячний термін (а.с.19).

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця (а.с.16).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як передбачено ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації.

А в ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону вказано, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрації прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації.

Стосовно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії суд констатує наступне.

Нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов'язаних із цивільними правовідносинами.

Відсутність належного правовстановлюючого документу засвідчує про те, що дана справа не може тлумачитись як безспірна, а отже до даних правовідносин не може бути застосована нотаріальна форма охорони та захисту прав і законних інтересів позивача шляхом вчинення нотаріальних дій.

Отже, позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, вважається такою, що прийняла спадщину у вигляді будинковолодіння після смерті матері ОСОБА_2 і вона належить їй з часу її відкриття.

З технічного паспорту вбачається, що дане будинковолодіння складається із житлового будинку "А", літньої кухні "Б", стодоли "В", стайні "Г", комори "Д", навісу "Е", сараю "Є", навісу "Ж", вбиральні "З", сараю "И", криниці, воріт, огорожі (а.с.11-14).

На підставі наведеного, ст. 524, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР ( в ред. 1963року), ст. 1220-1223, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК, керуючись ст.258-259,263-265 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння №4 по вулиці Т. Шевченка в с. Буковець Поляницької сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, яке складається з житлового будинку "А", літньої кухні "Б", стодоли "В", стайні "Г", комори "Д", навісу "Е", сараю "Є", навісу "Ж", вбиральні "З", сараю "И", криниці, воріт, огорожі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 НОМЕР_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

Поляницька сільська рада - місцезнаходження с.Поляниця Болехівської міської ради Івано-Франківська область, .

Дата складання повного тексту рішення 23 лютого 2018року

Суддя Головенко О.С.