У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2018 Справа №1915/20324/2012

31 січня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника ПАТ « Банк Форум» -

ОСОБА_3,

державного виконавця - Данилів Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої дії представник ОСОБА_2, на дії державного виконавця, заінтересовані особи Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, публічне акціонерне товариство «Банк Форум», субєкт оціночної діяльності ОСОБА_4 про поновлення строку, визнання незаконними та скасування постанов про опис та арешт майна, про призначення субєкта оціночної діяльності та визнання недійсним звіту про оцінку майна,-

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2017 року ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та просила скасувати постанови державного виконавця про опис та арешт майна від 03.11.2016 року, про призначення субєкта оціночної діяльності від 17.11.2016 року та визнати недійсним звіт про оцінку майна від 21.11.2016 року.

В обґрунтування вимог заявник вказує, що 22 вересня 2016 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52287409 із примусового виконання виконавчого листа № 1915/20324/2012, виданого Тернопільським міськрайонним судом від 10.08.2016 року про звернення стягнення на предмет іпотеки-земельну ділянку пл.0,15 га для будівництва та обслуговування будинку на території Ступівської сільської ради Тернопільського району, заставною вартістю 106 300грн..

17 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт належної боржнику земельної ділянки, а 03 листопада 2016 року - постанову про опис та арешт майна боржника, якою описано належну ОСОБА_1 земельну ділянку.

В подальшому, 17 листопада 2016 року державним виконавцем винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності ОСОБА_4 За результатами оцінки, ринкова вартість земельної ділянки складає 105 948 грн. Вважає, що такі дії державного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт майна, про призначення субєкта оціночної діяльності є протиправними, а звіт оцінку майна таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Вказує, що опис майна проводився не за місцем знаходження земельної ділянки, у відсутності боржника, стягувача, а поняті зазначені в акті опису не були присутні при проведенні опису за місцем розташування земельної ділянки. Більше того, боржника не було повідомлено про проведення опису спірної земельної ділянки. Державний виконавець в процесі опису земельної ділянки повинен був залучити спеціаліста чи експерта для фактичного визначення місця знаходження земельної ділянки та її ідентифікації, чого не було зроблено.

Із звітом про оцінку майна заявник не погоджується, посилаючись на те, що в ході оцінки майна була порушена процедура звіту про оцінку майна. Субєкт оціночної діяльності не був присутній на місці оцінки, визначена у звіті ціна не відповідає ринковим цінам на аналогічне майно та є значно заниженою. Той факт, що оцінювач не оглядав земельну ділянку підтверджуються тим, що в звіті рельєф земельної ділянки зазначений рівнинний, однак в дійсності вона знаходиться під нахилом. Експерт порівнював спірну земельну ділянку призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку із земельними ділянками для індивідуального садівництва, ціни яких є значно нижчі. Крім того, спірна земельна ділянка знаходиться в с.Ступки Тернопільського району, а тому державний виконавець повинен був передати виконавче провадження до районного відділу ДВС. Посилаючись на наведене, просила скаргу задовольнити.

Також, ОСОБА_1 просила поновити строк звернення до суду із скаргою, посилаючись на те, що про оскаржувані постанови та звіт дізналась 06 листопада 2017 року, при ознайомленні її представника ОСОБА_2 із матеріалами виконавчого провадження ВП № 52287409.

07 грудня 2017 року державний виконавець подав заперечення на скаргу, просив відмови у її задоволенні за безпідставністю та пропуском строку звернення до суду .

Вказав, що 03 листопада 2016 року державним виконавцем здійснено опис спірної земельної ділянки та винесено постанову про опис та арешт майна. Опис майна проводився в присутності двох понятих, оскільки боржник був відсутній, про що зазначено у постанові про опис та арешт майна. Копію даної постанови направлено боржнику 03.11.2016 року, про що свідчить відмітка в реєстрі відправлень рекомендованої кореспонденції.

24 листопада 2016 року державним виконавцем було повідомлено сторони про вартість спірної земельної ділянки, про що свідчить відмітка в реєстрі відправлення рекомендованої кореспонденції. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою вказаною у виконавчому провадження. ОСОБА_1 не оскаржувала звіту про оцінку майна. Крім того, вказує, що представник боржника ознайомився із матеріалами виконавчого провадження 06.11.2017 року, а тому пропустив строк на оскарження рішень та дій державного виконавця.

Посилаючись на наведене, просив відмови у задоволенні скарги.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені у ній. Вказав, що звіт про оцінку земельної ділянки складено із порушенням процедури проведення оцінки майна, оскільки експерт оцінювач не виходив на місце оцінки, провів оцінку майна без його огляду та вказана оцінка не відповідає ринковим цінам на аналогічне майно.

Представник ДВС ОСОБА_6 суду пояснила, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт земельної ділянки, про призначення субєкта оціночної діяльності відповідають вимогам закону. Опис земельної ділянки проведений державним виконавцем за місцем знаходження земельної ділянки в присутності двох понятих. Доводи скаржника є надуманими та жодними доказами не підтвердженні. Посилаючись на наведене, просила у задоволенні скарги відмовити.

Представник ПАТ «Банк Форум» заперечив щодо задоволення скарги. Вказав, що оскаржувані постанови та висновок про оцінку майна були надіслані ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням за адресою вказаною у виконавчому документі, а тому остання вважається такою, що належним чином повідомлена про всі дії державного виконавця. Вважає, що скаржником пропущено строк для подання скарги на дії державного виконавця, а тому просив скаргу залишити без розгляду. Крім того, доводи зазначені у скарзі є безпідставними та жодними доказами не підтвердженні. Також зазначив, що 27 липня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з передачею земельної ділянки стягувану.

Субєкт оціночної діяльності ОСОБА_4 суду пояснив, що звіт про оцінку земельної ділянки складений у відповідності до вимог закону та внаслідок обстеження земельної ділянки. У висновку, у розділі характеристика району розташування, при зазначенні характерних рис ділянки вказано, що рельєф ділянки має слабкий ухил. При визначенні вартості земельної ділянки застосовано порівняльний підхід, при цьому для порівняння ним було використано цінові пропозиції на ринку землі щодо інших земельних ділянок саме з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку (ОЖБ), про що зазначено на сторінці 11 висновку . Тому доводи скаржника про те, що оцінка земельної ділянки надана без її огляду та дослідження є безпідставними та жодними доказами не підтвердженні. Більше того, доводи скаржника спростовуються висновком оцінювача, де чітко зазначено характерні риси земельної ділянки, розташовані на ній комунікації, вартість інших подібних земельних ділянок аналогічного цільового призначення.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Тернопільського міського відділу ДВС перебуває виконавчий лист № 1915/20324/2012, виданий Тернопільським міськрайонним судом від 10.08.2016 року про звернення стягнення на предмет іпотеки-земельну ділянку пл.0,15 га для будівництва та обслуговування будинку на території Ступівської сільської ради Тернопільського району, заставною вартістю 106 300грн., яка належить ОСОБА_1 для задоволення грошових вимог ПАТ «Банк Форум» в сумі 131 729,61 грн.

22 вересня 2016 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52287409 із примусового виконання вищевказаного виконавчого листа № 1915/20324/2012 від 10.08.2016 року.

Вказана постанова надіслана ОСОБА_1 та отримана останньою 27.09.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням 135 про вручення, наявним в матеріалах справи.

17 жовтня 2016 року з метою забезпечення реального виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про арешт земельної ділянки пл.0,15 га для будівництва та обслуговування будинку на території Ступівської сільської ради Тернопільського району, заставною вартістю 106 300грн., яка належить ОСОБА_1

В ході примусового виконання виконавчого листа 03 листопада 2016 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт земельної ділянки.

Зі змісту постанови від 03.11.2016 року про опис та арешт майна вбачається, що виконавчі дії по проведенню опису та арешту майна були проведені у присутності понятих гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджено їхніми підписами на постанові про опис майна. Останнім були роз'яснені їх права та обов'язки, відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана постанова була направлена ОСОБА_1 03.11.2016 року, що підтверджується супровідним листом за №30/28275/14 та списком поштових відправлень від 04.11.2016 року.

17 листопада 2016 року державним виконавцем винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності ОСОБА_4

24 листопада 2016 року на адресу державної виконавчої служби надійшов звіт про грошову оцінку спірної земельної ділянки станом

У відповідно до висновку про вартість земельної ділянки від 21.11.2016 року виконаного ФОП ОСОБА_4, ринкова вартість спірної земельної ділянки становить 105 948 грн., з розрахунку 70,63 грн. за 1 кв.м. ділянки.

У звіті про оцінку зазначено місце розташування земельної ділянки, загальні характеристики місця знаходження та самої земельної ділянки, її стан, площа цільове призначення. При зазначенні характерних рис ділянки вказано, що рельєф ділянки має слабкий ухил( ст. 10 висновку). При визначенні вартості земельної ділянки застосовано порівняльний підхід, використано цінові пропозиції на ринку землі щодо інших земельних ділянок саме з цільовим призначення для обслуговування житлового будинку (ОЖБ), про що зазначено на сторінці 10 висновку .

Вказаний звіт про оцінку направлений сторонам виконавчого провадження 24.11.2016 року, що підтверджується супровідним листом та списком рекомендованих поштових відправлень за №1810 від 28.11.2016 року

21 липня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про передачу спірної земельної ділянки стягувачу в рахунок погашення боргу.

27 липня 2017 року постановою державного виконавця закінчено дане виконавче провадження, оскільки від стягувача надійшла зава про залишення за собою нереалізованого на третіх електронних торгах майна.

Суд, розглянувши скаргу, вивчивши матеріали справи та виконавчого провадження, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк може бути поновлено судом.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заявнику надсилались оскаржувані постанови, висновок про оцінку майна, однак докази отримання таких документів в матеріалах справи, виконавчого провадження відсутні.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що представник ОСОБА_1 -ОСОБА_2 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження 06 листопада 2017 року, що підтверджується заявою представника від 06.11.2017 року та визнається державним виконавцем у наданих суду письмових запереченнях на скаргу. 15 листопада 2017 року ОСОБА_1 подала до суду скаргу на дії державного виконавця.

Суд не приймає до уваги твердження представника банку про те, що боржнику надсилались оскаржувані документи, а тому вона вважається такою, що належним чином повідомлена про всі дії державного виконавця. Факт надсилання оспорюваних документів не свідчить про те, що останній було відомо про наявність оскаржуваних постанов та висновку про вартість майна.

Безпідставними є доводи представника банку про те, що ОСОБА_1 було відомо про оскаржувані постанови ще 13 жовтня 2017 року, коли представник ОСОБА_9 - ОСОБА_2 знайомився із виконавчим провадженням щодо ОСОБА_9, оскільки станом на 13.10.2017 року ОСОБА_2 повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 не мав. Відтак не мав повноважень на ознайомлення із виконавчим провадженням щодо ОСОБА_10 Довіреність на ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 видана 03 листопада 2017 року.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк на оскарження вищевказаних постанов та висновку про оцінку з поважних причин, так дізналась про їх наявність 06.11.2017 року при ознайомленні представника із матеріалами виконавчого провадження, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 2 цього ж Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються, зокрема, якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо.

Відповідно до вимог п. 12 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках.

Таким чином, з вищевикладеним норм законодавства вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов'язку державного виконавця, який здійснює виконавчі дії по здійсненню опису та арешту майна, повідомлення боржника, стягувача про проведення опису та арешту майна.

Відтак, безпідставними є доводи скаржника про те, що її не було повідомлено про проведення опису майна, при описі майна був відсутній стягувач та боржник, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов'язку державного виконавця, який здійснює виконавчі дії по здійсненню опису та арешту майна, повідомляти боржника про проведення опису та арешту майна.

Також, статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов'язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов'язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що виконавчі дії по проведенню опису та арешту майна були проведені у присутності понятих гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджено їхніми підписами на постанові про опис майна. Останнім були роз'яснені їх права та обов'язки, відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, судом не встановлено, а скаржником не доведено, що вказані особи не були присутні при описі земельної ділянки за її місцем знаходження.

Таким чином, суд вважає, що дії державного виконання щодо винесення постанови про опис та арешт майна від 03.11.2016 року відповідають вимогам Закону, а тому підстав для скасування постанови не має.

Відповідно до вимог ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до вимог ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 року № 2658-III, оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст.9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону , звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Зі змісту п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, вбачається, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно з розясненнями, що містяться в п.24 зазначеної Постанови, у справах за скаргами стягувана чи боржника на дії державного виконавця, повязаних з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57,58 Закону України «Про виконавче провадження».

Експерт ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що відповідно до постанови головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС від 17.11.2016 року при примусовому виконанні виконавчого листа про призначення субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання у виконавчому провадженні ним було виконано оцінку земельної ділянки. Вказану оцінку майна проведено на основі обстеження та дослідження даної земельної ділянки, що підтверджується самим звітом. Вважає заперечення ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими, оскільки звіт про оцінку майна виконано із дотриманням вимог нормативних актів, а визначена ціна повністю відповідає її вартості та ринковим цінам станом на день проведення такої оцінки.

У висновку зазначено місце розташування земельної ділянки, її загальні характеристики, площа та цільове призначення.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Доводи скаржника про те, що субєкт оціночної діяльності не був присутній на місці оцінки, визначена у звіті ціна є значно заниженою та порівняння земельної ділянки відбувалось із земельними ділянками для садівництва є надуманими та жодними належними та достовірними доказами не підтвердженні.

Із змісту висновку про оцінку майна встановлено, що оцінка земельної ділянки проведена внаслідок її дослідження. При зазначенні характерних рис ділянки( ст. 10 висновку) вказано, що рельєф ділянки має слабкий ухил. При визначенні вартості земельної ділянки застосовано порівняльний підхід , при цьому для порівняння експертом було використано цінові пропозиції на ринку землі щодо інших земельних ділянок саме з цільовим призначення для обслуговування житлового будинку (ОЖБ), про що зазначено на сторінці 10 висновку .

Відтак такі доводи скаржника є необґрунтованими та не можуть бути підставою для оскарження висновку про оцінку майна.

Безпідставними також є твердження скаржника про те, що спірна земельна ділянка знаходиться в с.Ступки Тернопільського району, а тому державний виконавець повинен був передати виконавче провадження до районного відділу ДВС з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

З матеріалів справи встановлено та не заперечується учасниками справи, що місцем проживання боржника ОСОБА_1 є м.Тернопіль вул.К.Савури, а місце знаходження земельної ділянки с.Ступки Тернопільського району.

Стягувач ПАТ «Банк Форум» у даному випадку обрав місце відкриття виконавчого провадження за місцем проживання боржника, що підвідомче Тернопільському міському відділу ДВС та відповідає вимог ст. 24 вищевказаного Закону.

Відповідно до вимог ч.2 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та аналізуючи встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт земельної ділянки, про призначення субєкта оціночної діяльності є правомірними, відповідають вимогам закону, а виконана уповноваженою особою - субєктом оціночної діяльності, оцінка майна проведена експертом у відповідності до вимог нормативно-правових актів з оцінки майна, в межах наданих повноважень із врахуванням ринкових цін на аналогічні обєкти нерухомого майна, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

В силу вимог ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Скаржником не доведено факту порушення її законних прав та інтересів зі сторони державного виконавця та субєкта оціночної діяльності під час здійснення виконавчого провадження, а доводи зазначені у скарзі жодними доказами не підтвердженні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 259-261, 353-355, 447-453 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 (вул. К.Савури, 8/67 м.Тернопіль) строк для подання скарги на дії державного виконання Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

У задоволені скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання незаконними та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 03 листопада 2016 року, постанови про призначення субєкта оціночної діяльності від 17 листопада 2016 року та визнання недійсним звіту про оцінку майна від 21 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 05 лютого 2018 року.

Головуюча