Ухвала

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 686/5660/18

провадження № 61-46448ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 25 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені),

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені).

В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем в період з 06 квітня 1995 року по 26 вересня 1997 року. Під час шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом першої групи «Б» з дитинства та потребує стороннього догляду. На підставі виконавчого листа від 28 грудня 1997 року № 2-174 на утримання доньки з відповідача стягувались щомісячно аліменти в розмірі 16,5 % від усіх видів заробітку до її повноліття. Однак, відповідач маючи дохід у вигляді пенсії, коштів отриманих з надання в оренду земельного паю, умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків, рішення суду належним чином не виконував, сплачував аліменти на утримання доньки не своєчасно та не в повному розмірі, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становила 15 787, 45 грн, розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 356 130,53 грн, з яких: 94 967,03 грн - пеня за 2010 рік, 106 126,99 грн - за 2011 рік, 101 875,69 грн - за 2012 рік, 53 260,82 грн - за 2013 рік.

Посилаючись на вищезазначене, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі не більшому ніж розмір заборгованості по аліментам 15 787,45 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 25 вересня 2018 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2010 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 15 787,45 грн. Вирішено питання судового збору.

24 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 25 вересня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення неустойки (пені) у розмірі 15 787,45 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 25 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак