_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2975/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді Пучкової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого за цими зобовязаннями утворилась заборгованість.

Відповідач та її представник до суду не зявились, повідомлялись належним чином, в матеріалах справи містяться заява про залишення позову без розгляду, оскільки позивач не зявляється у судові засідання.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

24.01.2008 року між АТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05/01/2008/840-К/54, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 182880 дол. США з розрахунку.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальникові зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 13.09.2013р. сума заборгованості позичальника складає 305 131,93 дол. США, що дорівнює еквіваленту 2 438 919,52 гривень, з яких:

- залишок заборгованості за кредитом - 177 656,56 дол. США, що еквівалентно 1 420 000,89 грн.;

- сума відсотків за користування кредитом - 95 672,10 дол. США, що еквівалентно 764 707,10 грн.;

- сума пені за прострочення виконання зобовязань 108 035,55 грн.

- штраф - 146 175,98 грн.

Вказана обставина підтверджується розрахунком про заборгованість, що виданий ПАТ «КБ «Надра».

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором № 05/01/2008/840-К/54 від 24.01.2008 року, іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № б/н від 24.10.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Тополина (колишня Тополева)АДРЕСА_1, та є приватною власністю іпоткодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 24.01.2008 року, реєстровий номер 28, що зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 24.01.2008 року за № 2648681.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.39 постанови Пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року, суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, суд дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю, тобто, для задоволення позову.

Згідно із частинами першою та другою статті 39 цього Закону, в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК України.

Відповідно до частини 2 статті 109 ЖК України, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина 2 статті 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Враховуючи, що право на розпорядження спірною квартирою належать позивачеві, та, відповідно проживання в ньому відповідача є незаконним та порушує права позивача, тому відповідач ОСОБА_1 має бути виселений зі спірної квартири.

При цьому судом враховується, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу», та/або предметом іпотеки, згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Судом не встановлено обставин того, що відповідач на праві власності, окрім спірного майна, має також ще будь-яке інше житлове приміщення.

Статтею 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Виходячи з викладеного, вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаних обставин задовольняється судом з ухваленням відповідного рішення, а його виконання здійснюється з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація судових витрат в розмірі 3654,00 грн.

Керуючись ст. 12, 76, 77, 81, 89, 133, 141, 259, 265, 268, 273, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 509, 514, 516, 526, 575, 610, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 35, 37 Закону України «Про Іпотеку», -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити повністю.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Комерційний банк «Надра» за кредитним договором № 05/01/2008/840-К/54 від 24.01.2008 року в загальному розмірі 305 131,93 дол. США, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № № б/н від 24.10.2008р.: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Тополина (колишня Тополева)АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 24.01.2008 року, реєстровий номер 28, що зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 24.01.2008 року за № 2648681, шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра» право укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціпи на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вищевказаного предмету іпотеки.

На час реалізації вказаного майна, передати його в управління Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра».

Вирішити питання про надання публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра» у порядку ст. 34 Закону України"Про іпотеку" право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки), що є необхідними для продажу нерухомого майна (предмета іпотеки).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2., с. Теплиця, пров. Шкільний, 14, на користь ПАТ КБ «Надра» (МФО 328975, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 15, судовий збір у розмірі 3441 (три тисячі чотириста сорок одну) 00 грн.

Рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Пучкова І. М.