21 лютого 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Панченко О.М.
за участю секретаря судового засідання Полярної М.В.
позивача у справі - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач її колишній чоловік. Вказана квартира на праві приватної власності належить їй на підставі свідоцтва про право власності від 22.04.2003 року У вказаній квартирі на даний час зареєстрована вона та відповідач у справі. З лютого 2016 року відповідач в спірній квартирі не проживає, ніяких витрат по її утриманню не несе. Оскільки на даний час в країні збільшилися тарифи на комунальні послуги, вона не має змоги сплачувати за відповідача такі послуги, будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі на період його не проживання у них не було. Квартирою відповідач не цікавиться, не сплачує квартплату та комунальні послуги, ніяких його речей в квартирі немає, в добровільному порядку залишив квартиру, крім того шлюб між ними було розірвано 18.04.2017 року. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач повністю підтримала вимоги позову та просила суд про його задоволення.
Відповідач в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи за останньою відомою суду адресою його реєстрації, відповідно до акту, складеного представниками ЖЕД 319, судовий виклик йому не вручено по тій причині, що за місцем реєстрації він не проживає.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого в судовому засіданні позивач не заперечувала.
Вислухавши вступне слово позивача, допитавши свідка у справі, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира АДРЕСА_1.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.04.2003 року позивач по справі є власником спірної квартири. (а.с. 4).
На даний час в квартирі зареєстровано 2 особи - позивач та відповідач у справі, що підтверджується відповідною довідкою про реєстрацію місця проживання особи.
Відповідно до заочного рішення суду від 18.04.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 6).
Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи з того, що Закон України № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом знаття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Відповідно до положень статей 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
В судовому засіданні, судом було встановлено, що з лютого 2016 року відповідач ОСОБА_2 не проживає у АДРЕСА_1 та не сплачує комунальні послуги, ніяких його речей в ній немає, що підтверджується актом ЖЕД 319 (а.с. 7)
Крім того, виклик в судове засідання відповідачу у справі не було йому вручено за місцем його реєстрації в зв»язку з тим, що він там не проживає, що підтверджується актом ЖЕД 319, що знаходиться в матеріалах справи.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640.00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12,13, 141, 280 ЦПК України, ст.ст. 317, 405 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640.00 грн. в рахунок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.