Справа № 353/923/16-ц
Провадження № 22-ц/779/218/2018
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Ясеновенко Л.В., Горейко М.Д., секретаря Шемрай Н.Б.. з участю ОСОБА_1 та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Тлумацької РДА в особі начальника Пеника В.М., заступника начальника відділу освіти Тлумацької РДА Хімейчука Р.О., головного спеціаліста відділу освіти Тлумацької РДА Мандара Н.В., директора Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа I-II ступенів - Дошкільний навчальний заклад) Лесюка Ярослава Івановича, Тлумацької РДА Івано-Франківської області про визнання наказу нечинним, дій неправомірними, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду під головування судді Струтинського Р.Р. від 11 грудня 2017 року

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділу освіти Тлумацької РДА в особі начальника Пеника В.М., заступника начальника відділу освіти Тлумацької РДА Хімейчука Р.О., головного спеціаліста відділу освіти Тлумацької РДА Мандара Н.В., директора Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа I-II ступенів - Дошкільний навчальний заклад) Лесюка Ярослава Івановича, Тлумацької РДА Івано-Франківської області про визнання протиправними дії директора Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - Дошкільний навчальний заклад) Лесюка Я.І., заступника начальника відділу освіти Тлумацької районної державної адміністрації Хімейчука Р.О., головного спеціаліста відділу освіти Тлумацької районної державної адміністрації Мандара Н.В. щодо винесення доповідних записок стосовно вчителя історії Підвербцівського НВК ОСОБА_1 та ініціювання притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани; про скасування наказу № 2-05/319 від 29.09.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у виді догани.

Заявлені вимоги обґрунтував тим, що з 2012 року він був переведений на посаду вчителя історії Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - Дошкільний навчальний заклад). 19 вересня 2016 року йому на нараді педагогічного колективу школи було оголошено наказ директора від 19 вересня 2016 року в якому зазначалось, що допущенні певні порушення щодо заповнення класних журналів. 26 вересня 2017 року було складено акт в складі директора НВК, заступника директора, головного спеціаліста відділу освіту, заступника начальника відділу освіти про те, що ОСОБА_1 відмовився писати пояснення щодо виниклого питання відносно ведення ним класних журналів. 29 вересня 2016 року начальником відділу освіти Тлумацької РДА було винесено наказ № 2-05/319 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді догани за неналежне виконання посадових обов'язків, зокрема за порушення Інструкції з ведення ділової документації (класного журналу), недотримання навчального плану Підвербцівського НВК на 2016-2017 навчальний рік, наявними доповідними записками директора Підвербцівського НВК, заступника начальника відділу освіти, головного спеціалісту відділу освіту.

Також ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом щодо скасування наказу від 23.12.2016 року № 275-к про звільнення його, з посади вчителя історії та фізкультури Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - дошкільного навчального закладу) та поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя історії та фізичного виховання Підвербцівського навчально-виховного комплексу (загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - дошкільного навчального закладу), стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги в цій частині обґрунтував тим, що 23 листопада 2016 року після другого уроку у нього різко підвищився тиск, стало зле, в результаті чого він знепритомнів в школі. ОСОБА_1 посилається на те, що при проведенні процедури його звільнення було порушено визначений порядок звільнення.

Рішенням Тисменицького районного суду від 11 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення є незаконним, винесеним з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права, без урахування обставин справи.

Апелянт, зазначає, що при розгляді вимоги щодо скасування наказу про оголошення догани, судом не було враховано: відсутності записів у журналах у багатьох вчителів (журнали практично були пусті, не заповнені) в тому числі через відсутність затвердженого розкладу уроків; право вчителя самостійно обирати методику вивчення матеріалу (синхронно, паралельно, послідовно) та відповідно до обраної методики проводити записи до журналу; порушення порядку проведення перевірки класних журналів, відсутності запису у розділі VIII «Зауваження до ведення журналу» щодо виявлення недоліків; порушення порядку оголошення догани ( не забезпечено право на надання пояснень) не враховано вказівки директора Підвербцівського НВК Лесюка Я.І. проводити упродовж 2012 -2016 н.р. вчителям школи в т.ч. ОСОБА_1 записувати додаткові уроки, які не передбачені розкладом уроків, яких не вистачало для виконання навчальних програм.

Апелянт вважає, що при його звільненні були порушені вимоги законодавства, зокрема, неправильно застосовано поняття «прогул» та не враховано факту відсутності на роботі через поважні причини; неправильне фіксування процесу відсутності на роботі; ненадання працівникові можливості захистити права на зборах профспілкового комітету. ОСОБА_1 вказує на те, що йому завдано моральну шкоду, внаслідок його незаконного звільнення і просить оцінити завдані йому збитки в розмірі 100 000 грн .

Також судом першої інстанції не було витребувано документи, про які клопотав ОСОБА_1; не враховано та проігноровано покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7; перекручено покази свідка ОСОБА_8; не розглядались всі подані ним докази.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відділ освіти Тисменицької РДА в особі начальника відділу Пеника В.М. зазначив, що рішення суду першої інстанції є правильним і справедливим. Апелянт викривляє фактичні обставини справи, надаючи дані про стан свого здоров'я через зацікавлених близьких осіб з метою поновлення на роботі. Просить залишити рішення суду без зміни.

Відповідно до п. 9 розд. XIIІ «Перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України» справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника, представника Пеника В.М., перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Наказом начальника відділу освіти Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 27-к від 21.02.2012 року ОСОБА_1 звільнений з посади директора у порядку переведення на посаду вчителя історії та фізичної культури Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - Дошкільний навчальний заклад).

Згідно наказу № 32а-к від 27.02.2012 року ОСОБА_1 призначено на посаду вчителя історії та фізичної культури Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад) Тлумацького району Івано-Франківської області, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис №14 від 22.02.2012 р (а.с. 54 т. 1).

Позивач ОСОБА_1 починаючи з 22 лютого 2012 року перебував в трудових відносинах з відділом освіти Тлумацької районної державної адміністрації.

До повноважень відділу освіти Тлумацької районної державної адміністрації в період з вересня 2016 року по січень 2017 року входило право на призначення на посаду та звільнення з посади, застосування дисциплінарних стягнень до педагогічних працівників Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад).

Згідно ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст.24 ч.1 ЗУ «Про загальну середню освіту» педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями, яка має відповідну педагогічну освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров'я якої дозволяє виконувати професійні обов'язки в навчальних закладах системи загальної середньої освіти. Перелік посад педагогічних працівників системи загальної середньої освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно копії наказу директора НВК № 12/31 від 19 вересня 2016 року про перевірку заповнення класних журналів вбачається, що директор при перевірці класних журналів виявив такі недоліки - учитель ОСОБА_1 самовільно дописав уроки з фізичної культури в 2 класі - 14.09.2016 року, 3 класі - 12.09.2016 року, 4 класі - 05.09.2016 року, з історії 8 класу - 16.09.2016 року, 7 класу - 14.09.2016 року. Наказано вчителю фізичної культури та історії ОСОБА_1 привести в порядок записи, які записані станом на 19.09.2016 року до 21.09.2016 року (а.с.71 т.1).

У матеріалах справи міститься акт від 19 вересня 2016 року з якого вбачається, що позивач ОСОБА_1 в присутності Грижак Н.М., ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 відмовився ознайомитися із наказом директора НВК від 19 вересня 2016 року «Про перевірку заповнення класних журналів» (а.с.73 т.1).

Відповідно до копії акту від 26 вересня 2016 року складеного в складі директора НВК Лесюка Я,І., заступника директора НВК Грижак Н., головного спеціаліста відділу освіти Мандара Н.В., заступника начальника відділу освіти Хімейчука Р.О., позивач ОСОБА_1 відмовився надати письмові пояснення щодо ведення класних журналів (відповідно до інструкції). Вчитель ОСОБА_1 в акті написав про те, що буде надавати пояснення тільки при фото - та відео зйомці (а.с.75 т.1).

Із доповідної записки від 26 вересня 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності вбачається, що позивач ОСОБА_1 зробив записи про проведення уроків фізичної культури у класних журналах 2 класу (14.09.2016 року), 3 класу (12.09.2016 року), 4 класу (05.09.2016 року) не проводячи їх. В зазначені дні за розкладом уроків фізичної культури у цих класах немає. Вчитель історії ОСОБА_1 на свій розсуд у 9 та 8 класі станом на 26 вересня 2016 року не провів жодного уроку всесвітньої історії, а у 7 класі один урок - 23 вересня 2016 року (а.с.76 т.1).

Як вбачається із копії розкладу уроків на 1 семестр 2016-2017 навчальний рік: в другому класі на 14 вересня 2016 року (середа) було призначено п'ять уроків, серед яких уроку фізичної культури не має; в третьому класі на 12 вересня 2016 року (понеділок) було призначено п'ять уроків та шостий урок година класного керівника, серед яких уроку фізичної культури не має; в четвертому класі на 05 вересня 2016 року (понеділок) було призначено п'ять уроків та шостий урок година класного керівника, серед яких уроку фізичної культури немає (а.с.72 т.1).

Відповідно до п.13 Інструкції щодо заповнення Класного журналу для 1-4-х класів загальноосвітніх навчальних закладів, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України № 412 від 08.04.2015 року, у графі «Місяць і число» у день проведення уроку (екскурсії, передбаченої календарно-тематичним плануванням із певного предмета, контрольної роботи, практикуму, досліду тощо) проставляється дата проведення. Дата записується дробом, чисельник якого є числом, а знаменник - порядковим номером місяця у році. Наприклад, 04/09. Заздалегідь дати не записуються.

Згідно копій класних журналів другого-четвертого класів (а.с.84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92 т.1) вчителем ОСОБА_1 не зважаючи на те, що в розкладі уроків в даних класах не було призначеного уроку фізичної культури, останнім в класному журналі було зроблено відповідний запис про проведення уроку фізичної культури.

Наказом начальника відділу освіти Тлумацької районної державної адміністрації № 2-05/319 від 29 вересня 2016 року вчителя історії ОСОБА_1 за неналежне виконання посадових обов'язків притягнено до дисциплінарної відповідальності у виді догани. Наказ виданий на підставі доповідної записки директора Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад), доповідної записки заступника начальника відділу освіти Хімейчука Р.О., головного спеціаліста відділу освіти Мандара Н.В. (а.с.96 т.1).

Актом від 30 вересня 2016 року засвідчено факт відмови ОСОБА_1 підписатися у наказі № 2-05/319 від 29.09.2016 року (а.с.97 т.1).

ОСОБА_1 взяв для підпису наказ № 2-05/319 від 29.09.2016 року, що стверджується актом від 03 жовтня 2016 року і не повернув (а.с.98 т.1).

Згідно ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до здобутих та перевірених судом доказів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що встановлено факт внесення до класного журналу вчителем історії та фізичної культури ОСОБА_1 відомостей щодо уроків, які фактично не були проведені, чим порушив Інструкцію щодо заповнення класних журналів для 1-4-х класів загальноосвітніх навчальних закладів, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України № 412 від 08.04.2015 року, неналежно виконуючи покладені на нього обов'язки щодо здобуття учнями належної освіти та розвитку.

Позивачем на надано жодного доказу чи спростовано в інший спосіб факт внесення ним відомостей до класного журналу, які суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Посиланням позивача в позовній заяві та в апеляційній скарзі на наказ заступника Міністра освіти від 27.05.2014 року № 648 «Щодо припинення практики створення та вимагання від дошкільних, загальноосвітніх, професійно - технічних та позашкільних навчальних закладів документації та звітності, не передбаченої законодавством України», в обґрунтування позовних вимог, суд першої інстанції дав належну правову оцінку. З такими доводами погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що притягнення вчителя ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у виді догани є законним, обґрунтованим, і відповідає особі ОСОБА_1 та обставинам вчинення порушення трудової дисципліни.

Щодо правомірності звільнення позивача з роботи за прогул слід зазначити наступне.

Наказом директора Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад) № 12/65 від 23 листопада 2016 року створено комісію з метою вивчення причин відсутності на уроках 23.11.2016 року вчителя історії та фізичної культури ОСОБА_1 і вчителя біології та хімії ОСОБА_14 (а.с.182 т.1).

Відповідно до акту від 23.11.2016 року комісія в складі Грижак Н.М., ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_8 зафіксовано відсутність вчителя ОСОБА_1 на робочому місці 23 листопада 2016 року з 10-40 год. до 14-40 год. (а.с.181 т.1).

Відповідно до акту від 24.11.2016 року у присутності працівників школи вчитель ОСОБА_1 24 листопада 2016 відмовився дати пояснення про причини відсутності на робочому місці 23 листопада 2016 року з 10-40 год. до 14-40 год. (а.с.180 т.1).

Згідно ст.40 п.4 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету Підвербцівського навчально-виховного закладу (загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад) № 27 від 13 грудня 2016 року членами профспілкового комітету одноголосно було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи згідно статті 40 п.4 КЗпП України (а.с.44 т.1).

Листом профспілкового комітету ОСОБА_1 було проінформовано про те, що 13.12.2016 року профспілковий комітет надав згоду на його звільнення на підставі ст.40 п.4 КЗпП України (а.с.48 т.1).

Наказом начальника відділу освіти Тлумацької РДА від 23 грудня 2016 року вчителя історії та фізичного виховання ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул.

Судом встановлено, що позивач 23 листопада 2016 року був відсутній на робочому місці понад три години і йому не видавався листок непрацездатності чи інший документ, який засвідчує про звільнення його від роботи на вказаний день чи неможливість виконувати роботу у зв'язку із хворобою. Вказана обставина не заперечувалася сторонами, а тому не підлягає окремому доказуванню.

Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин. Тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із передбачених законом.

Суд зобов'язаний з'ясовувати не тільки наявність медичного висновку у вигляді листка непрацездатності як підставу звільнення позивача 23 листопада 2016 року від виконання роботи, а також дані про стан здоров'я позивача для визначення поважності причин відсутності на роботі.

При цьому суд зазначив, що не можуть бути доказом неможливості виконання позивачем роботи 23 листопада 2016 року надані ним копії записів з медичними термінами та медичними показаннями, серед яких відсутні записи про його хворобу за 2016 рік (а.с.217-224 т.1) та відсутні дані, що стверджують про його хворобливий стан здоров'я саме у листопаді 2016 року.

При вирішенні питання щодо стану здоров'я позивача 23 листопада 2016 року, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивач є особою з вищою освітою, вчителем з великим досвідом роботи, навчає дітей дисципліни, тому нормою поведінки такої особи повинно бути задокументоване звернення до медичного закладу або отримання листка непрацездатності у разі відсутності на робочому місці понад три години протягом дня.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів, що 23 листопада 2016 року та до чи після цього дня, останній обстежувався у медичному закладі або у лікаря, чи йому встановлювався певний медичний діагноз і призначалося лікування.

Доводи апелянта та його дружини, про те, що позивач у день прогулу не міг за станом здоров'я проводити уроки спростовані показами свідків, іншими непрямими доказами, яким суд у рішенні дав належну правову оцінку.

Пояснення ОСОБА_16, матері учня ОСОБА_20, направлені апеляційному суду, не можуть братися до уваги, оскільки не є належним і допустимим доказом у даній справі і не досліджувалися в суді першої інстанції відповідно до вимог закону.

Відповідно до роз'яснень викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП ( 322-08), суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Позивачем надано суду копію листка непрацездатності серії АДД № 396197, згідно якого він перебував на стаціонарному лікуванні з 23 грудня 2016 року по 03 січня 2017 року, і повинен приступити до роботи 04 січня 2017 року (а.с.39 т.1). Оригінал листка непрацездатності ОСОБА_1 зберігав в себе, не пред'являв відповідачу для оплати, тому відповідач, враховуючи вимоги ч.3 ст. 40 КЗпП України, 31 березня 2017 року наказом № 53-К вніс зміни до наказу від 23 грудня 2016 року № 275-к, яким змінив дату звільнення ОСОБА_1 з роботи з 23 грудня 2016 року на 04 січня 2017 року. Такі дії відповідача відповідають нормам діючого трудового законодавства і є правильними.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачами було витримано передбачений законом порядок накладення стягнення у виді догани та звільнення ОСОБА_1 з роботи за прогул на підставі ст.40 п.4 КЗпП України, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання дій неправомірними, скасуванні цих наказів та у поновленні його на роботі і стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відмовляючи у задоволенні моральної шкоди у розмірі ста тисяч гривень на користь позивача, суд першої інстанції зазначив, що оскільки вищезазначені вимоги позивача не підлягають до задоволення, то дана вимога є похідною від них, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки судом встановлено, що в результаті накладення на позивача дисциплінарних стягнень у вигляді догани та звільнення з роботи, діями відповідачів не порушено законних прав та інтересів ОСОБА_1, тому останньому також обґрунтовано відмовлено у задоволенні моральної шкоди. З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості рішення і підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тисменицького районного суду від 11 грудня 2017 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко

М.Д. Горейко