Постанова

Іменем України

30 січня 2018 року

м. Київ

справа № 646/3198/16-ц

провадження № 61-768 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД»,

третя особа - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова у складі судді Шелест І. М.

від 15 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів Пилипчук Н. П., Гуцал Л. В., Піддубного Р. М.,

від 28 вересня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» (далі - ТОВ фірма «Елавус ЛТД») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації з урахуванням індексу інфляції.

Позовна заява мотивована тим, що з 24 червня 2011 року по 28 січня

2014 року вона працювала у ТОВ фірма «Елавус ЛТД» на посаді інженер-лаборант.

28 січня 2014 року була звільнена з роботи на підставі статті 36 КЗпП України за згодою сторін. Судовим наказом, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 17 квітня 2014 року, з відповідача на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 7 666 грн 29 коп. Також рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 7 жовтня

2015 року стягнуто з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 2 298 грн 16 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 1 лютого 2014 року по 30 вересня 2015 року у розмірі 24 623 грн. Заборгованість виплачена у повному обсязі лише 29 грудня

2015 року.

З урахуванням викладеного, просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 30 вересня 2015 року по

28 грудня 2015 року у розмірі 9 363 грн 69 коп. та компенсацію з урахуванням індексу інфляції у розмірі 129 грн 10 коп.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня

2016 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_2, суму середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 30 вересня 2015 року по 28 грудня 2015 року в розмірі 9 363 грн

69 коп., компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 28 грудня 2015 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі

129 грн 10 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції на підставі положень ст. ст. 115-117, 233 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», виходив з того, що ТОВ Фірма «Елавус ЛТД» не виплатило позивачу при звільненні належну та нараховану заробітну плату та не виконало вчасно судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня

2016 року залишено без змін.

18 листопада 2016 року ТОВ Фірма «Елавус ЛТД» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій у супереч вимог статті 117 КЗпП України при нарахуванні загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислено її шляхом множення середньоденної заробітної плати на число календарних, а не робочих днів у періоді затримки.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 грудня 2017 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що з 24 червня 2011 року по 28 січня 2014 року ОСОБА_2 працювала у ТОВ фірмі «Елавус ЛТД» на посаді інженера-лаборанта та 28 січня 2014 року звільнена за ст. 36 КЗпП за згодою сторін.

Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Харкова

від 17 квітня 2014 року з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» стягнуто на її користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 7 666 грн 29 коп.

Відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова

від 7 жовтня 2015 року стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 2 298 грн 16 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 1 лютого 2014 року по 30 вересня

2015 року у розмірі 24 623 грн.

Заборгованість позивачу була виплачена у повному обсязі 29 грудня

2015 року.

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною четвертою статті 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 7 частини один цієї статті, господарський суд в ухвалі про припинення провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними документами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 червня 2015 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ фірми «Елавус ЛТД».

Відповідно до ухвали господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року визнано кредиторські вимоги ОСОБА_2 до ТОВ

фірма «Елавус ЛТД» у розмірі 7 666 грн 29 коп. та включено їх до першої черги задоволення вимог кредиторів боржника.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року провадження у справі про банкрутство ТОВ фірма «Елавус ЛТД» припинено у зв'язку із задоволенням всіх кредиторських вимог, у тому числі й позивача.

Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД»задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД», третя особа - ОСОБА_3, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк