Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1151/12-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 19 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу № 296/1151/12-ц за позовом ОСОБА_1 до Благодійної організації «Сучасний вибір», треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бім-Буд», ОСОБА_2, Департамент реєстрації Житомирської міської ради про зобов'язання повернення у власність частки в статутному фонді

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Сингаївського О.П.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив зобовязати Благодійну організацію «Сучасний вибір» повернути йому у власність 100% частки в статутному фонді ТОВ «БІМ-БУД». В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 14.01.2010 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «БІМ-БУД». ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором не виконала та не сплатила йому обумовлену договором суму грошових коштів. Разом з тим, відповідачка передала у власність Благодійній організації «Сучасний вибір» 100% частки в статутному фонді ТОВ «БІМ-БУД». Позивач вважав, що ОСОБА_2 не мала права передавати 100% частки в статутному фонді ТОВ «БІМ-БУД» іншій особі, оскільки не виконана своїх зобовязань за договором купівлі-продажу частки в статутному фонді від 14.01.2010 року.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 червня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення. Зокрема зазначає, що відповідно до п.1 Договору купівлі-продажу частки в статутному фонді від 14.01.2010 року Продавець, який є власником частки в статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «БІМ-БУД» в розмірі 100%, яка сплачена ним в сумі 2 000 000,00 (два мільйони) гривень, передає у власність (продає), а Покупець приймає у власність (купує) вказану частку і зобовязується сплатити її вартість на умовах встановлених цим договором. Однак, в порушення досягнутих в Договорі домовленостей, ОСОБА_2 вказану суму коштів йому не сплатила. Оскільки ОСОБА_2 не виконала свої зобовязання за договором від 14.01.2010р. остання не мала права передавати 100% частки в статутному фонді ТОВ «БІМ-БУД». Крім того, зазначає, що в порушення вимог ЦПК та розяснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду підготовче провадження у справі за правилами нової редакції ЦПК України не проводилось. Тоді як, згідно вимог статті 197 ЦПК, у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання і про обєднання справ. Судом першої інстанції ухвалу про відмову в обєднанні в одне провадження даної справи та справи № 296/10773/16-ц було постановлено без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, що є грубим порушенням норм процесуального права. Проте суд на дані обставини уваги не звернув.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що Благодійна організація «Сучасний вибір» є добросовісним набувачем спірного майна, оскільки ОСОБА_1 належну йому частку в статутному фонді ТОВ «БІМ-БУД» відступив ОСОБА_2 Справжність його підпису на заяві засвідчено нотаріально. Він брав участь у загальних зборах ТОВ «БІМ-БУД» 14.01.2010 та голосував «за» по питанню виведення його зі складу учасників ТОВ «БІМ-БУД». Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, відповідач зазначає, що ЦПК України не містить вказівки щодо обовязкового призначення підготовчого провадження у всіх судових справах, провадження у яких було відкрито до набрання чинності нової редакції кодексу.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Представник Департаменту реєстрації Житомирської міської ради ОСОБА_5 при розгляді апеляційної скарги поклалась на розсуд суду.

Інші учасники процесу в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 85 Господарського кодексу України, статті 115 ЦК України товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного капіталу.

Відповідно до ч. 2 статті 86 Господарського кодексу України вклад, оцінений у гривнях, становить частку учасника та засновника у статутному фонді товариства.

Таким чином, передане учасником як вклад до господарського товариства і включене до його статутного капіталу майно, є часткою учасника в ньому та стає власністю товариства.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 14.01.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному фонді (а.с.6).

Згідно п.1 Договору купівлі-продажу частки в статутному фонді від 14.01.2010 року Продавець (ОСОБА_1В.), який є власником частки в статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «БІМ-БУД» в розмірі 100%, яка сплачена ним в сумі 2 000 000,00 (два мільйони) гривень, передає у власність (продає), а Покупець (ОСОБА_2Г.) приймає у власність (купує) вказану частку і зобовязується сплатити її вартість на умовах встановлених цим договором.

Згідно п.5 Договору купівлі-продажу частки в статутному фонді від 14.01.2010 року Сторони оцінюють вартість частки, що продається за цим договором, в сумі 2 000 000,00 (два мільйони) гривень, які Покупець повинен сплатити Продавцю до 14 квітня 2011 року.

В подальшому, своєю заявою від 14.01.2010 ОСОБА_1 повідомив про свій вихід із складу учасників ТОВ «БІМ-БУД» та просив виключити його із складу учасників підприємства. Належну йому частку в статутному фонді та майні товариства відступає ОСОБА_2 Справжність підпису на заяві засвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за номером в реєстрі 27 (а.с.142).

Рішенням загальних зборів ТОВ «БІМ-БУД», яке оформлено протоколом № 4 від 14.01.2010р., вирішено: вивести ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ «БІМ-БУД» в звязку з продажем належної йому частки в статутному фонді ТОВ «БІМ-БУД» згідно поданої заяви; включити ОСОБА_2 до складу засновників ТОВ «БІМ-БУД», в звязку з купівлею частки в статутному фонді (а.с.140, 142).

В подальшому, 15.12.2010 між ОСОБА_2 та Благодійною Організацією «Сучасний вибір» було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному фонді, згідно п.1 якого Продавець (ОСОБА_2Г.), який є власником частки в статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «БІМ-БУД» в розмірі 100%, передає у власність (продає), а Покупець (БО «Сучасний вибір») приймає у власність (купує) вказану частку і зобовязується сплатити її вартість на умовах встановлених цим договором (а.с.144).

Того ж дня, 15.12.2010 рішенням загальних зборів ТОВ «БІМ-БУД», яке оформлено протоколом № 7, вирішено: вивести ОСОБА_2 зі складу учасників ТОВ «БІМ-БУД», у звязку з продажем Благодійній організації «Сучасний вибір» належної їй частки в статутному фонді ТОВ «БІМ-БУД» згідно поданої заяви; включити Благодійну організацію «Сучасний вибір» до складу засновників ТОВ «БІМ-БУД» в звязку з купівлею частки в статутному фонді (а.с. 143).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що вибуття 100 % частки в статутному капіталі ТОВ «БІМ-БУД» з володіння позивача відбулося за його волею на підставі договору купівлі-продажу, а тому виходячи із приписів ст. 388 ЦК України не може бути витребуване у добросовісного набувача.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього за умови, якщо згідно із статтею 388 ЦК України майно не може бути витребувано у нього.

За правилами частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо: майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речево-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Матеріали справи свідчать, що право власності ОСОБА_1 на 100% частки в статутному капіталі ТОВ «Бім-Буд» перейшло до ОСОБА_2, яка в подальшому передала його БО «Сучасний вибір», за договорами купівлі-продажу, що підтверджується рішенням загальних зборів ТОВ «Бім-Буд», яке оформлене протоколом №4 від 14.01.2010 та рішенням загальних зборів ТОВ «БІМ-БУД», яке оформлено протоколом № 7 від 15.12.2010 (а.с. 6, 140).

Таким чином між сторонами виникли договірні правовідносини.

Договори купівлі-продажу 100% частки в статутному капіталі ТОВ «Бім-Буд» від 14.01.2010 та 15.12.2010 в установленому законом порядку недійсними не визнані.

Виходячи із наведеного, судом першої інстанції достовірно встановлено, що майно вибуло у ОСОБА_7 за його волею, що підтверджується його нотаріально посвідченою згодою в матеріалах справи (а.с. 142), між сторонами склалися договірні правовідносини, а тому БО «Сучасний вибір» є добросовісним набувачем. Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають нормам чинного матеріального законодавства, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними.

Водначас, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі зазначив, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права. Зокрема вказав, що у звязку із набранням чинності нового ЦПК України суд першої інстанції повинен був провести підготовче судове засідання у цій справі.

Вказаний довід апеляційної скарги не заслуговує на увагу, оскільки п.9 перехідних положень ЦПК України в чинній редакції вказано, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією. Ця норма не містить вказівку щодо обовязкового призначення підготовчого провадження у всіх судових справах, провадження у яких було відкрито до набрання чинності новою редакцією ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що в порушення вимог ЦПК України суд проголосив ухвалу про відмову в обєднанні справ в одне провадження без виходу в нарадчу кімнату.

Відповідно до ч. 7 ст. 188 ЦПК України за наслідками розгляду питання про відмову в обєднанні справ в одне провадження суд постановляє ухвалу.

Згідно положень ч. 4, 5 ст. 259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим процесуальним документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання.

Як вбачається із матеріалів справи, всупереч зазначеним нормам питання про відмову в обєднанні справ суд першої інстанції вирішив протокольною ухвалою, чим допустив порушення процесуального закону.

Проте, згідно ч. 2 ст. 376 ЦПК України зазначене порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.11.2018.

Головуючий Судді