Провадження №2/447/248/18
Справа №447/2576/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

05.08.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Павліва В.Р.

за участю секретаря судового засідання: Волківської-Любінської Н. Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про зняття арешту з майна ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позову покликаються на те, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Рудки І.І. від 21.05.2012 року накладено арешт на квартиру та оголошено заборону на її відчуження. Однак, на даний час виконавче провадження завершено.Проте, завершуючи виконавче провадження, державний виконавець не зняла арешту з квартири. Листом від 17.11.2017 року №01-07/2671 Новороздільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області їх повідомлено про те, що станом на 17.11.2017 року виконавчих проваджень щодо них на виконанні у відділі немає, тому зняття арешту з їх майна неможливе. А тому, вони були змушені звернутись в суд із вказаним позовом.

Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 01.02.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій відповідачу розяснено право подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Станом на 05.07.2018 року відповідач із клопотаннями чи заявами до суду не звертався, хоча позовну заяву з доданими до неї матеріалами отримав.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Квартира за адресою АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності позивачам по справі.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Рудки І.І. від 21.05.2012 року накладено арешт на квартиру та оголошено заборону на її відчуження, що підтверджується відомостями з реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Листом від 17.11.2017 року №01-07/2671 Новороздільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області їх повідомлено про те, що станом на 17.11.2017 року виконавчих проваджень щодо них на виконанні у відділі немає, тому зняття арешту з їх майна неможливе. .

Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ч. 1ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5«Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а на підставі ч. 1ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Орган, який наклав арешт, позбавлений законної можливості скасувати накладений арешт.

Нескасований арешт грубо порушує гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами право приватної власності позивачки.

Таким чином, оскільки квартира належить позивачам, суд приходить до висновку, що арешт майна порушує право позивача, як власника, у зв'язку з чим позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 263, 264, 280-281 ЦПК України, ст.ст.317,319,321,391,392 ЦК України,ст. 59ЗУ «Про виконавче провадження», -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя Павлів В. Р.