____________________________________________________________________________________________________________________
справа № 520/9211/17
провадження № 2-ві/520/28/18
УХВАЛА

про відмову у задоволені відводу судді

та передачу справи попередньому складу суду

09.11.2018 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в одноособовому складі:

суддя Літвінова І.А. - головуюча

розглянув в порядку письмового провадження питання про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Пучкової Ірини Миколаївни за заявою ОСОБА_1 - представника третьої особи ОСОБА_2 про відвід судді від розгляду цивільної справи № 520/9211/17 за позовом "ОСОБА_3 до Дачно-садового товариства «Маяк-2», Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», за участю третьої особи Одеської міської ради, третьої особи ОСОБА_2 про виділ земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку".

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1, як представник третьої особи ОСОБА_2 просить відвести суддю Київського районного суду м. Одеси Пучкову І.М. від розгляду цивільної справи № 520/9211/17.

Відвід заявлений на підставі пункту 5 частини першої статті 36 Цивільно-процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої цієї статті встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Обставини, за яким на думку представника ОСОБА_2 суддя Пучкова І.М. підлягає відводу, викладені у заяві про відвід судді (вхід. № 43402 від 02.11.2018).

При ознайомлені із змістом заяви встановлено, що перші вісімнадцять абзаців та абзац 25 описової частини є тотожними (мають однаковий зміст) із викладеними у заяві від 13.06.2018 про відвід судді Пучкової І.М. від розгляду цієї ж справи представника позивача ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 (вхід. 21437).

Так, у заявах (вхід. № 43402 від 02.11.2018 та вхід. 21437 від 13.06.2018) зазначено, що «в провадженні Київського районного суду м. Одеса знаходиться справа №520/9211/17 за позовом ОСОБА_3 до Дачно-садового товариства «Маяк-2», Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», за участю третьої особи Одеської міської ради про виділ земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку.

25.12.2008 Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеса позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені, на підставі чого за нею було визнано право власності на земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва площею 0,0578 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Суддею Київського районного суду м. Одеса Пучковою І.М. було відкрито провадження №2-п/520/179/17 у цивільній справі №520/9211/17 за заявою заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Садового товариства «Маяк-2», Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», третя особа Одеська міська рада про виділення з фактичного користування земельної ділянки та визнання права власності на неї.

06.10.2018 своєю ухвалою суддя Пучкова І.М. скасувала заочне рішення від 25.12.2008.

04.12.2017 в межах зазначеного провадження суддя Пучкова І.М. своєю ухвалою залишила без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3

Проте, 26.04.2018 Апеляційний суд Одеської області постановив Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 4 грудня 2017 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до садового товариства «Маяк-2», регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», за участю третьої особи Одеської міської ради про виділ земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Своє рішення Апеляційний суд Одеської області мотивував тим, що за змістом пункту 3 частини 1 статті 207 ЦПК України, чинного на час постановления ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, позовна заява підлягала залишенню без розгляду коли позивач повторно не з'явився в судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Однак у даній справі обставини є дещо іншими, оскільки справу було розглянуто по суті у 2008 році ухваленням рішення про задоволення вимог позивача, скасовано ж рішення через 9- ть років, тому залишення позовної заяви без розгляду за наявності доказів похилого віку позивача, її стаціонарного лікування, бажання позивача брати участь у розгляді справи, зважаючи на, можливо, не належну правову допомогу в тому, щоб подати заяву про розгляд справи за відсутності, тощо є порушенням права особи на справедливий суд. Справа, судове рішення у якій скасовано через значний проміжок часу, має бути розглянута по суті, а не завершена залишенням позовної заяви без розгляду із формальних підстав.

На підставі цього, ігнорування суддею Пучковою І.М. заяв Позивача про відкладення розгляду справи в зв'язку з похилим віком, тяжким станом здоров'я та проходженням стаціонарного лікування є підставою вважати суддю Пучкову І.М. упередженою, та такою, що порушує право на справедливий суд.

У вищезазначеній справі заступник прокурора Одеської області звернувся до суду в інтересах державної компанії, а саме Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах».

Суддя Київського районного суду м. Одеса Пучкова І.М., скасовуючи по вищезазначеній справі заочне рішення, грубо порушила норми матеріального та процесуального права та постановила необгрунтоване рішення у вигляді Ухвали від 06.10.2017, оскільки допустила до участі у справі та задовольнила заяву заступника прокурора Одеської області про перегляд заочного рішення, не зважаючи на пряму заборону представництва прокурором інтересів держави в особі державних компаній (абзац 3 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»), що призвело до незаконного скасування рішення суду, на підставі якого особа отримала право власності на земельну ділянку.

Своїми діями Пучкова І.М. фактично скасувала правовстановлюючий документ, та позбавила особу права власності на земельну ділянку.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, Суддя не може брати участь у справі та підлягає відводу, якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (Рішення Європейського суду по справі «Білуха проти України» №33949/02 від 09.11.2006).

У вказаній справі Європейський суд з прав людини зауважив, що відповідно до установленої практики Суду наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критерієм. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність. Відповідно до об'єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Крім того, що суддя Київського районного суду м. Одеса відкрила провадження по справі про перегляд заочного рішення на підставі заяви не уповноваженої на те особи, особі яка подала вказану заяву - заступнику прокурора Одеської області, прямо заборонено представництво державних компаній Законом України «Про прокуратуру».

Також, 26.04.2018 Апеляційний суд Одеської області постановив скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2017 та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким чином в діях судді Київського районного суду Пучкової І.М. вбачаються упередженні дії, які відображаються:

-в прийнятті необгрунтованих рішень;

-допуску в якості сторін по справі осіб, які не мають процесуальних прав;

-скасуванні апеляційним судом ухвал вказаної судді, що підтверджує недотримання нею норм матеріального та процесуального права при розгляді зазначеної справи.

-відсутність повідомлення сторін по справі.

-Відсутність процесуальних документів в матеріалах справи».

Зазначені обставини знаходилися на розгляді двох складів суду, якими постановлені ухвали про відмову у задоволенні відводу.

Так, в ухвалі суду від 14.06.2018 року (головуюча - Пучкова І.М.) встановлено. що заява представника позивача про відвід не містить жодних підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, для відводу судді, така заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Також судом зроблено висновок про відсутність у справі будь-яких обставин, що викликали б сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

До аналогічних висновків, за результатами розгляду цієї заяви, дійшов і іншій склад суду (головуючий - Калашнікова О.І.), яким встановлено, що обставини, зазначені заявником у заяві про відвід не передбачені законом, як підстави для відводу судді. А незгода сторони з процесуальними рішеннями судді по справі не є підставою для відводу (самовідводу) у розумінні вимог ст. 36 ЦПК. З цих підстав 21.08.2018 року суд постановив ухвалу про відмову у відводі та передав справу для продовження розгляду тим самим складом суду.

Отже, вищевказані обставини є такими, що розглянуті судом із постановленням судових рішень, які набрали законної сили.

У заяві ОСОБА_1 - представника третьої особи ОСОБА_2 про відвід (вхід. 21437 від 13.06.2018) крім вже розглянутих обставин зазначено, що «13.07.2018 відбулось судове засідання, на якому представником Позивача було заявлено клопотання про залучення в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Вказане клопотання було задоволено (а.с. 193-194], проте судом не було постановлено ухвалу, як того вимагає процесуальне законодавство, та не повідомлено третю особу про наявність такого рішення».

Досліджуючи вказані обставини, суд встановив, що у протоколі судового засідання від 13.07.2018 року зазначено про задоволення клопотання про залучення третьої особи.

Обов'язкове оформлення такої ухвали окремим документом діючими процесуальними нормами не передбачено.

Відповідно до частини четвертої статті 259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

За правилами пункту 5 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

У відповідності до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

Статтею 353 ЦПК України ухвали про залучення третіх осіб не віднесені до ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду. Отже, заперечення на такі ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді по справі не є підставою для відводу (самовідводу) у розумінні вимог статі 36 ЦПК України.

Далі заявник зазначає: «третій особі про завалення та задоволення такого клопотання стало відомо від Позивача. Вказані порушення додатково доводять упередженість судді при розгляді цивільної справи № 520/9211/17, що випливає з наявності комплексу порушень по відношенню як до Позивача, так і до залученої третьої особи, яким всіляко обмежується доступ до правосуддя. Також, приховуючи факт прийнятого нею рішення про залучення третьої особи під час судового засідання 13.07.2018, суддею булі здійснені намагання не допустити представника третьої особи до розгляду справи, посилаючись на відсутність такої ухвали в матеріалах справи. Лише після демонстрації заяви з печаткою канцелярії про прийом відповідної заяви від Позивача, представника третьої особи ОСОБА_2 було допущено до участі в судовому засіданні».

Вказані звинувачення заявника у намаганні суду «приховати» факт залучення третьої особи спростовуються матеріалами справи, які містять судову повістку, спрямовану на ім'я ОСОБА_2 одразу після судового засідання, на якому її було залучено третьою особою, на відому суду адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 197). Дорече вказана адреса була особисто зазначена представником позивача в заяві про залучення ОСОБА_2 в якості третьої особи (а.с. 156).

Факт обмеження будь-якого учасника цивільної справи № 520/9211/17 у доступі до правосуддя судом не встановлений. До заяви не додано жодних доказів, які б підтверджували не допуск учасників справи до її розгляду.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом не встановлені обставини, які б свідчили про упередженість судді Пучкової І.М. чи складу суду під головуванням судді Пучкової І.М. при здійснені провадження у цивільній справі № 520/9211/17.

Додатково звертається увага, що про упередженість судді (суду) може свідчити об'єктивна сукупність фактичних обставин, які б були пов'язані із діями судді (суду), внаслідок яких простежувалися б систематичність у штучному створенні перешкод в реалізації стороною своїх прав.

Третя особа ОСОБА_2 до реалізації своїх прав фактично не приступала, скориставшись на цей час лише правом на ознайомлення із матеріалами справи (а.с. 205), на клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 211) та правом заявити відвід (а.с. 213).

Суд звертає увагу заявника на певні обставини, які навпаки свідчать про вчинення головуючим Пучковою І.М. дій, спрямованих на забезпечення реалізації прав учасниками справи.

Так, за змістом частини третьої статті 39 ЦПК України, - заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про підставу відводу (самовідводу).

Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд під головуванням Пучкової І.М. мав повне право залишити заяву про відвід без розгляду у зв'язку із пропуском процесуального строку, однак, не обмежуючи права учасника справи на відвід, таку заяву прийняв та розглянув у встановленому законом порядку.

Всі вище перелічені обставини свідчать про відсутність будь-яких законних підстав для відводу судді Пучкової І.М. від розгляду цивільної справи № 520/9211/17.

Згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Заявник ОСОБА_1 у заяві про відвід посилається на статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та статтю 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України регулюються Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до частини першої статті 17 якого суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Судова процедура вважається справедливою тільки тоді, коли вона спрямована на забезпечення верховенства права, законності, рівності учасників процесу перед законом і судом, змагальності, гласності та відкритості. Професіоналізм, незалежність та неупередженість суддів є неодмінною гарантією справедливого вирішення судових спорів.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Виходячи з цього цілком очевидно, що ефективність даного інституту пов'язана із застосуванням як національного законодавства, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу, необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв.

Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі.

Згідно з об'єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

При вирішенні питання про відвід судді Пучкової І.М. у цивільній справі № 520/9211/17, судом не встановлено ні суб'єктивних ні об'єктивних критеріїв, які б свідчили про упередженість та відсутність безсторонності судді Пучкової І.М. при здійснені правосуддя.

Що стосується суб'єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Матеріали заяви про відвід судді Пучкової І.М. таких доказів не містять.

Європейським судом з прав людини в рішенні у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993, серія A, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. Theunited kingdom), рішення від 10.06.1996, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Перевіркою обставин, пов'язаних із діями судді Пучкової І.М. при здійсненні провадження у цивільній справі № 520/9211/17, судом не встановлено фактичних доказів наявності упередженості чи особистої заінтересованості судді, певних прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

При цьому суд враховує думку заявника ОСОБА_1 - представника третьої особи ОСОБА_2, однак вирішальними при розгляді питання щодо відводу вважає встановлені фактичні обставини за результатами перевірки.

Приписами частини одинадцятої статті 33 ЦПК України визначено, що справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На цей час судом не встановлено випадків, що унеможливлюють участь судді Київського районного суду м. Одеси Пучкової І.М. у розгляді цивільної справи № 520/9211/17.

Також не встановлено підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України для відводу судді.

Відповідно до частини дев'ятої статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заявленого відводу суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 33, 40, п. 2 ч. 2 та ч. 4 ст. 44, ст. 185, п. 11 ч. 1 ст. 257, ст. ст. 260, ч. 2 ст. 261, ч. 2 ст. 353 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 - представника третьої особи ОСОБА_2 про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Пучкової Ірини Миколаївни від розгляду цивільної справи № 520/9211/17 за позовом "ОСОБА_3 до Дачно-садового товариства «Маяк-2», Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», за участю третьої особи Одеської міської ради, третьої особи ОСОБА_2 про виділ земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку" - відмовити.

Справу № 520/9211/17 передати попередньому складу суду для продовження провадження.

Попередити учасників справи, що за зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству суд вправі застосувати заходи процесуального примусу у відповідності до глави 9 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Копію ухвали направити учасникам справи до відома.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/fair/sud1512/.

Головуючий

Літвінова І. А.