ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/373/17Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/4817/173/18 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Сташків Б. І.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 594/373/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр», в інтересах якого діє адвокат Каневська Майя Олександрівна, на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 серпня 2018 року, ухвалене суддею Зушман Г.І., повний текст рішення складено 20 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр» (далі ТОВ - «Мрія Центр») звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Борщівська аграрна компанія" (далі - ТОВ "Борщівська аграрна компанія"), ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі, визнання договору оренди землі поновленим, обґрунтовуючи його тим, що 10 травня 2009 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,00 га строком на п'ять років з моменту його державної реєстрації, яка була здійснена 10 грудня 2009 року.

Після закінчення строку договору оренди землі, ТОВ "Мрія Центр" мало намір скористатися своїм переважним правом перед іншими особами на поновлення даного договору оренди.

Проте, продовжуючи користуватися спірною земельною ділянкою і після закінчення дії договору, через деякий час позивачу стало відомо, що 01 червня 2015 року відповідач ОСОБА_2 уклав договір оренди належної йому земельної ділянки з ТОВ «Борщівська аграрна компанія», який було зареєстровано у 2015 році в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, ТОВ «Борщівська аграрна компанія» і ОСОБА_2 порушили переважне право ТОВ "Мрія Центр" на поновлення договору оренди землі, передбаченого ст.33 Закону України "Про оренду землі" і п.8 даного договору оренди землі, у зв'язку з чим, позивач просив відновити порушене право в судовому порядку і визнати поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 10 травня 2009 року, який уклали між собою ТОВ "Мрія Центр" та ОСОБА_2

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 серпня 2018 року у задоволенні позову ТОВ «Мрія Центр», місцезнаходження вул.Незалежності, будинок 68А с.Васильківці Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код юридичної особи в , до ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, товариства з обмеженою відповідальністю «Борщівська аграрна компанія», місцезнаходження м.Хмельницький вул.Старокостянтинівське шосе, будинок 26, кімната 15, ідентифікаційний код юридичної особи в , про визнання недійсним договору оренди землі, визнання договору оренди землі поновленим відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ТОВ «Мрія Центр», в інтересах якого діє адвокат Каневська М.О., подало апеляційну скаргу і, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким їхній позов задоволити у повному обсязі. Вказує, що діями обох відповідачів у вигляді укладення ними договору оренди землі від 01.06.2015 року було порушено переважне право ТОВ "Мрія Центр" на поновлення договору від 10.05.2009 р. Вважає висновок суду про те, що позивачем не надано документів, якими визначено загальну площу поля та перелік усіх земельних ділянок таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Наголошує на належному виконанні ТОВ "Мрія Центр" своїх обов'язків за договором, а саме: здійснення виплати орендної плати за 2015 рік, а також відсутність в матеріалах справи повідомлень від ОСОБА_2 про неналежне виконання ТОВ "Мрія Центр" обов'язків орендаря у 2015 році. Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що на частині земельних ділянок була засіяна ще у 2014 році озима пшениця, збір якої було здійснено в липні 2015 року, про що свідчать акти виконаних робіт до договору про надання послуг із використанням сільськогосподарської техніки №01/04/2015-16/ОГ від 01.04.2015 року, що свідчить про використання земельних ділянок в період грудня 2014 - квітня 2015 року, що повністю спростовує висновки суду щодо необробітку земельних ділянок за вказаний період. Позивач не погоджується з посиланням суду першої інстанції на абз.25 п.2 Правил надання послуг поштового зв'язку і вважає його порушенням норм матеріального права, оскільки останній стосується виключно рекомендованої поштової кореспонденції, а не простих поштових відправлень, котрі були направлені ОСОБА_2 Аналізуючи висновок експерта №1.1-391/17 від 16.01.2018 року, позивач підкреслює його неналежність та недопустимість, оскільки такий проведений всупереч вимог процесуального законодавства, а старший судовий експерт відділу досліджень у сфері інформаційних технологій Тернопільського НДЕКЦ МВС України Дзюра О.В. не мала ні права, ні підстав для проведення даної експертизи. Крім того, судом не враховано і той факт, що ТОВ "Мрія Центр" запропонувало у надісланому орендодавцю проекті додаткової угоди аналогічні умови оренди, а також зазначило в листі-повідомленні, що у разі незгоди останнього із запропонованими умовами оренди, він має право надати прийнятні для нього умови або власний проект додаткової угоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Борщівська аграрна компанія" проти апеляційної скарги ТОВ "Мрія Центр" заперечує, рішення суду першої інстанції вважає законним і обгрунтованим. У якості головної підстави невизнання апеляційної скарги вказує недотримання позивачем процедури поновлення договору оренди, передбаченої ст.33 ЗУ "Про оренду землі", а тому й вважає відсутнім порушення переважного права на поновлення даного договору.

Учасники цивільного процесу, будучи завчасно належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися.

Враховуючи наведене та вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнає неявку учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в позові ТОВ "Мрія Центр", суд першої інстанції виходив з того, що переважне право на поновлення договору оренди землі можливе лише за умови дотримання орендарем строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє таке право, а позивач не надав суду належних та допустимих доказів повідомлення ним орендодавця про намір скористатися переважним правом щодо укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди та отримання орендодавцем такого повідомлення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений у відповідності до вимог чинного законодавства й встановленим обставинам по справі.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ТР №043234 являється власником земельної ділянки площею 1,00 га, розташованої на території Циганської сільської ради Борщівського району Тернопільської області. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 (а.с.8,т.1).

10 травня 2009 року між ТОВ «Мрія Центр» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,00 га, строком на 5 років з моменту його державної реєстрації. Державна реєстрація зазначеного договору здійснена 10 грудня 2009 року (а.с.7, т.1).

Умовами договору (пункт 8) передбачено, що після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

За пунктом 9 цього договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в рік, у тому числі 384,74 грн. у грошовій формі, або в натуральній формі - 5 ц зерна щорічно.

01 червня 2015 року між ОСОБА_2 та відповідачем ТОВ «Борщівська аграрна компанія» укладено договір оренди належної ОСОБА_2 земельної ділянки кадастровий НОМЕР_3 строком на 7 років, державну реєстрацію якого проведено 06 липня 2015 року (а.с.14, т.1).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 Цивільного Кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (вирішення питання щодо поновлення договору оренди), по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що в разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Таким чином, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні попереднім орендарем процедури повідомлення про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Такі ж висновки викладені в постановах Верховного суду України від 25.02.2015 року в справі №6-10цс15, 18.03.2015 року в справі №6-4цс15, 15.04.2015 року в справі №6-55цс15, 23.03.2016 року в справі №6-146цс16, 13.04.2016 року в справі №6-2027цс15, 23.11.2016 року в справі №6-2540цс16, які відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17.

Як на підставу для поновлення строку договору оренди землі, позивач посилався на те, що відповідач протягом одного місяця до закінчення строку договору не відповів на листи-повідомлення ТОВ "Мрія" Центр" про наміри скористатися своїм переважним правом на поновлення договору на новий строк, надіслані йому 04.03.2014 року №268 (а.с.12, т.1) та від 07.08.2014 року №223 (а.с.13, т.1) разом з проектами додаткових угод.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач належним чином не повідомив відповідача про наміри скористатися своїм переважним правом на поновлення договору.

Погоджуючись із цим висновком, колегія суддів виходить перш за все з того, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена статтею 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Так частиною 2 ст.33 Закону України «Про оренду землі» встановлено обов'язок орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У цьому випадку під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідного листа-повідомлення орендодавцю, а й отримання ним даного листа-повідомлення з проектом додаткової угоди, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного суду України від 25.02.2015 року в справі № 6-10цс15.

Однак, ТОВ "Мрія Центр" не подало суду не тільки доказів щодо отримання, а й доказів щодо відправлення орендодавцю зазначених листів - повідомлень.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Із письмових заперечень проти позову ОСОБА_2 вказав, що жодних листів-повідомлень чи проектів додаткових угод до договору оренди земельної ділянки від позивача не надходило, і таких повідомлень ні в 2014 році, ні в 2015 році він не отримував.

Порядок надання послуг поштового зв'язку встановлено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (далі Правила), якими складання списків на відправлення простих поштових відправлень по Україні та проставлення на таких списках підпису працівника поштового зв'язку та відбитку штемпеля не передбачено.

Так, абзацом 8 п.2 Правил визначено, що згруповані поштові відправлення, поштові перекази, це внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п'ять і більше, що одночасно передаються для пересилання одним відправником.

Абзацом 25 п.2 Правил визначено, що реєстроване поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

Отже, згруповані поштові відправлення це обов'язково зареєстровані відправлення, на які видаються відповідні розрахункові документи та вручаються одержувачу. Крім цього, опис вкладення проводиться лише при відправленні листа з оголошеною цінністю і обов'язковою перевіркою такого вкладення працівником поштового відділення.

Однак, позивач зазначив, що 04.03.2014 року та 07.08.2014 року відправив прості (не зареєстровані на пошті) поштові відправлення листів - повідомлень про намір продовжити дію договору оренди землі з проектами додаткових угод, на які складення списку та завірення його підписом працівника поштового зв'язку з відбитком штемпеля не передбачено.

Інших належних та допустимих доказів щодо направлення ОСОБА_2 листів-повідомлень з додатковими угодами позивачем не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

Велика Палата Верховного Суду 10 квітня 2018 року розглянула касаційну скаргу ТОВ "Мрія Центр" на рішення Борщівського районного суду від 23 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 22 листопада 2017 року у цивільній справі №594/376/17-ц про визнання недійсним договору оренди землі, визнання договору оренди землі поновленим. У касаційній скарзі ТОВ "Мрія Центр" посилалось на помилковість висновку судів першої та апеляційної інстанцій щодо недотримання ним усталеної процедури реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі на підставі ст.33 ЗУ "Про оренду землі", оскільки у зазначеній нормі не передбачено та не вимагається надсилати листи - повідомлення рекомендованими цінними та/або з повідомленнями про вручення поштовими відправленнями.

Правовідносини у вищевказаній справі і справі, яка переглядається, є подібними, оскільки в них тотожний предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Касаційний суд погодився з висновками судів про те, що списки на поштові відправлення №09(120) від 05 березня 2014 року, №101-200 від 07 серпня 2014 року не є належними та допустими доказами повідомлення орендодавця про наміри реалізувати ТОВ "Мрія Центр" переважне право на поновлення договору оренди землі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання за позивачем переважного права на поновлення договору оренди землі від 10.05.2009 року з мотивів, що після закінчення строку договору ТОВ "Мрія Центр" продовжувало користуватися земельною ділянкою орендодавця.

Частиною шостою ст.33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що в разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як встановлено вище, договір оренди земельної ділянки від 10.05.2009 року між ТОВ "Мрія Центр" та відповідачем ОСОБА_2 набрав чинності 10.12.2009 року, тобто з дня його державної реєстрації.

Обставин, що ТОВ "Мрія Центр" продовжило користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди протягом місяця, не встановлено.

У разі застосування орендарем механізму поновлення договору оренди через продовження користування земельною ділянкою, обов'язковою складовою такого способу є звернення орендаря після спливу строку дії договору до власника землі із пропозицією укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди і укладення такої додаткової угоди.

Частинами восьмою та дев'ятою ст.33 Закону України "Про оренду землі" встановлено обов'язкову вимогу укладання додаткової угоди, навіть за умови поновлення дії договору на підставі частини 6 даної статті.

Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц.

Як встановлено судом першої інстанції, з часу припинення строку дії договору оренди позивач не уклав додаткової угоди зі ОСОБА_2, а також не виконав вимог закону щодо звернення протягом місяця після спливу строку дії договору до власника землі із пропозицією укласти додаткову угоду, не надав суду доказів відмови чи зволікання відповідача в укладенні такої додаткової угоди, про що суд першої інстанції дав правильну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги стосовно продовження користування позивачем виділеною земельною ділянкою, яка полягає у здійснення ТОВ "Мрія Центр" виплати орендної плати ОСОБА_2 за 2015 рік, а також обробітку спірної земельної ділянки, на якій збір озимої пшениці був проведений у липні 2015 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки із матеріалів справи не вбачається, що в 2015 році позивачем оброблялася саме земельна ділянка відповідача ОСОБА_2, так як вони складені на загальну площу земельних ділянок, на яких надавались послуги, й ідентифікувати земельну ділянку відповідача з них - неможливо.

Посилання апеляційної скарги на невідповідність висновку експерта №1.1-391/17 від 16.01.2018 року вимогам процесуального законодавства та на некомпетентність старшого судового експерта Дзюри О.В. не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки зводяться до особистого тлумачення ТОВ "Мрія Центр" норм чинного законодавства.

Відповідно до норми ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Із аналізу практики розгляду Європейським судом з прав людини справ щодо порушення права володіння майном поняття "майно", як і "власність" має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) - як матеріальних, так і нематеріальних. Зокрема, у контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції розглядались справи щодо порушення права власності, де об`єктами були прибутки, що випливають із власності, зокрема орендна плата (рента), передбачена договором, добровільно укладеним відповідно до законодавства "Mellacer та інші проти Австрії", заяви №№10522/83, 11011/84, 11070/84, рішення від 19 грудня 1989 року.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 на час укладення 01.06.2015 року із ТОВ "Борщівська аграрна компанія" оспорюваного договору оренди землі мав правові підстави вважати, що договір оренди землі, укладений ним з ТОВ "Мрія Центр", припинений 31.05.2015 року у зв'язку із закінченням строку його дії, а позивач на власний розсуд розпорядився своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, тобто не скористався ним.

Підстав для скасування рішення суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді, у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр», в інтересах якого діє адвокат Каневська Майя Олександрівна, залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 серпня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені в апеляційному суді у вигляді судового збору у сумі 4800 грн, покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Центр».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 07 листопада 2018 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Сташків Б.І.