У Х В А Л А

23 лютого 2018 р. м. Житомир

Суддя Апеляційного суду Житомирської області Коломієць О.С., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 червня 2017 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 29 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

19 лютого 2018 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 червня 2017 року, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, посилаючись на поважність причин пропуску зазначеного строку.

В клопотанні заявником вказано, що 22.06.2017 року він подав апеляційну скаргу на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 30.10.2014 року про відкриття провадження у даній справі. Однак, незважаючи на наявність вказаної апеляційної скарги, 29 червня 2017 року Богунським районним судом м.Житомира було ухвалено оскаржуване рішення. В подальшому, ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 червня 2017 року, однак, ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 20 жовтня 2017 року скаргу було визнано неподаною та повернуто заявнику. ОСОБА_1 зазначає, що він не отримував вказаної ухвали від 20 жовтня 2017 року, а про повернення його апеляційної скарги дізнався лише 09 лютого 2018 року, під час ознайомлення з матеріалами справи. Заявник зазначає, що копію оскаржуваного рішення він отримав лише 09 лютого 2018 року. В звязку з наведеним, апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено ним з повадних причин.

Відповідно до п.13 ч.1 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.294 ЦПК України (в редакції станом на 29 червня 2017 року), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було ухвалене без участі заявника. Копію зазначеного рішення ОСОБА_1 отримав особисто 09 лютого 2018 року (а.с.164) .

Однак, твердження апелянта щодо того, що він не міг своєчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 червня 2017 року суперечить матеріалам справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після ухвалення 29 червня 2017 року Богунським районним судом м.Житомира рішення, його копія була надіслана на адресу реєстрації ОСОБА_1, яка в свою чергу зазначена як місце його проживання зокрема і в поданій апеляційній скарзі на вказане рішення. Крім того, будь-яких заяв про зміну місця проживання останній не подавав.

Також з матеріалів справи вбачається, що у вересні 2017 року ОСОБА_1 вже звертався до суду з апеляційною скаргою на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 червня 2017 року, що спростовує його доводи про необізнаність із оскаржуваним рішенням суду.

Ухвалою судді Апеляційного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху, заявнику надавався строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала про усунення недоліків апеляційної скарги 13.09.2017 року та 04.10.2017 року повторно була направлена ОСОБА_1 на поштову адресу, зазначену ним в апеляційній скарзі (а.с.113, 114), та була повернута на адресу суду з поштовою відміткою за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.118). ОСОБА_1 недоліки апеляційної скарги під час встановленого судом строку не усунув.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 20 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 червня 2017 року визнано неподаною та повернуто особі яка її подала.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 20 жовтня 2017 року також направлялась на адресу апелянта, однак останнім не була отримана.

Відповідно до вимог ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «ОСОБА_5 проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до ст.129 Конституції України, однією з засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В свою чергу, у клопотанні про поновлення строку апелянтом не зазначено обставин, які перешкоджали йому своєчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 червня 2017 року зважаючи на те, що він був зобовязаний цікавитись рухом поданої ним апеляційної скарги. Проте, апелянт не посилється на причини, що перешкоджали йому дізнатися про рух його апеляційної скарги у період з вересня 2017 року по лютий 2018 року та не підтверджує поважність таких причин належними доказами.

Згідно ч.3 ст.357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на викладене, причини, зазначені апелянтом у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 червня 2017 року є неповажними.

Відвовідно, апелянту необхідно звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 червня 2017 року, із зазначенням інших причин пропуску вказаного строку..

За даних обставин, відкриття апеляційного провадження є неможливим, а тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29 червня 2017 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

У випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Суддя