Справа № 523/709/18
Провадження №2/523/1589/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суду міста ОСОБА_1, в складі:

головуючого - судді Виноградова Н.В.,

при секретарі Одарія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за позовною заявою ОСОБА_2 до Виробничого підприємства «Спецбуд» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості за рахунок нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов позов ОСОБА_2 до Виробничого підприємства «Спецбуд» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості за рахунок нерухомого майна.

Разом з позовом відпредставника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову в якій просив накласти арешт на нерухоме майно, що складається з будівлі літ. «А», загальною площею 919,1 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, №130/1, яке належить відповідачу на праві власності, посилаючись на те, що незабезпечення позовних вимог на даній стадії розгляду справи істотно ускладнить виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Так, частини 2 статті 149 ЦПК України зазначає, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частина 1 статті 151 ЦПК України визначає форму та зміст заяви про забезпечення позову, з якою звертається учасник справи до суду. Пунктом 7 вказаної частини передбачено зазначення інших відомостей, потрібних для забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно, позивач не надає належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що обєкт нерухомого майна належить на праві власності відповідачу. Без вказаних відомостей суд позбавлений на даний час вирішити питання щодо забезпечення позовних вимог у виді накладання арешту.

Суд звертає увагу позивача, що у відповідність до п. 1 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інформація про зареєстроване права на нерухоме майно та їх обтяжень, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків передбачених цим Законом», а відтак позивач самостійно може надати суду підтверджуючи документи належності відповідачу на праві власності обєкту нерухомості, на який він просить накласти арешт.

Згідно частини 9 статті 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявникові, про що постановляє ухвалу.

Отже, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, передбачених статтею 151 ЦПК України, а відтак підлягає поверненню.

Керуючись ст.149-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ

Заяву про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 - повернути.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя