УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.,

За участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про виселення,

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про виселення.

10 січня 2018 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до суду клопотання про забезпечення позову шляхом заборони будь - яким фізичним чи юридичним особам вчиняти будь - які дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 та вчиняти будь - які дії, спрямовані на відчуження вказаної квартири, мотивуючи тим, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/8926/17 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріусу ОСОБА_4, третя особа ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки справа яка знаходиться на розгляді Окружного адміністративного суду міста Києва стосується відновлення порушеного права відповідача, а відтак, на думку представника відповідача, відмова у задоволенні позову може призвести до неможливості відновлення Відповідачем свого права.

Оцінивши наведені представником відповідача ОСОБА_2 підстави для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Забезпечення позову -- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Виходячи зі змісту заявленого клопотання та наведених підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки представником позивача не наведено ґрунтовних підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а визначенні види заходів забезпечення позову кореспондуються із предметом позову, який стосується виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, в той же час забезпечення позову слугує підставою гарантії реалізації рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, або відмови у задоволенні позовних вимог, та не може замінювати безпосередньо рішення суду.

Крім того, визначений представником відповідача ОСОБА_2 вид забезпечення позову шляхом заборони невизначеному колу осіб вчиняти дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 та вчиняти будь - які дії, спрямовані на відчуження вказаної квартири, суперечать нормам цивільного процесуального законодавства, та може розцінюватись як втручання суду в діяльність інших органів, які не є стороною цивільного процесу..

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-150, 257, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про виселення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

.

С у д д я