Справа № 515/1973/17
Провадження № 2/515/220/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області

про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку),

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2017 року ОСОБА_1 предявив вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини.

23 червня 2007 року померла його бабуся ОСОБА_3, яка за життя зробила заповідальне розпорядження та заповіла йому земельну ділянку площею 4,34 га, згідно державного акту на пра- во приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 056557 від 06.05.2006 р. На день смерті бабусі він був зареєстрований та проживав разом з нею за адресою: Одеська область, Татарбунарський рай- он, с.Дмитрівка, вул.Курчатова,19. Після її смерті він не звертався до нотаріуса, тому, що вважав, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом з спадкодавицею. Після смерті бабусі усі спадко- ємці першої черги до нотаріуса не звертались, оскільки знали що бабуся заповіла спірну земельну ділянку йому, з цього приводу ніхто не заперечував та на теперішній час претензій не мають. При зверненні до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на зе- мельну ділянку. Дійсно, після смерті бабусі залишилась тільки копія правовстановлюючого доку- мента, оригінал було втрачено. Про втрату правовстановлюючого документу ним розміщено ого- лошення в газеті «Татарбунарський вісник». Зважаючи на те, що успадкувати земельну ділянку у нотаріальному порядку він не має можливості, просив визнати за ним право власності на спадкову земельну ділянку.

Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про уточнення позовних вимог, просив роз- глянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не зя- вився, сільський голова надав заяву про роз- гляд справи за відсутності представника сільської ради, не заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється.

Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв'язку з визнанням позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Із копій: паспорту серії КК № 144512, та свідоцтв про народження серії ІІІ-ЖД № 264794 і серії ІІ-ЯР № 333994 (а.с.4,9,10) видно, що позивач народився 19.06.1981 р. в с.Дмитрівка Татарбунар- ського району Одеської області, його батьками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Його мати - ОСОБА_6 - народилась 21.07.1954 р., її батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_3

З копії свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 304273, виданого повторно 09.11.2017 р.(а.с.6) видно, що батьки позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 10.12.1975 р., після чо- го матері присвоєне прізвище «Гайдаржи».

Згідно з копіями свідоцтв про смерть серії 1-ЖД № 110621 та серії1-ЖД № 173213 (а.с.7,8), ОСОБА_8 (бабуся позивача) померла 23.06.2007 р., ОСОБА_5 (мати позивача) померла 27.03.2009 р., обоє в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області.

Заповітом, посвідченим секретарем Дмитрівської сільської ради 12.04.2005 р. (копія на а.с.11), підтверджується, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла належний їй державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 056557 на земельну ділянку площею 4,34 га - позивачу у справі.

Копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 056557 та додат- ків до нього (а.с.12-14) підтверджується, що земельна ділянка площею 4,34 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільсько- господарського виробництва, передана у приватну власність ОСОБА_3

Вартість земельної ділянки загальною площею 4,3446 га, згідно державного акту на право при- ватної власності на землю серії ІІ-ОД № 056557, що належала ОСОБА_3 станом на 01.01.2017 р. становить 128813,38 грн. (а.с.16).

Довідкою виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради № 1130 від 09.11.2017 р. (а.с.15) підтверджується, що ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, крім неї у будинку були зареєстровані: ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_4 (зять), ОСОБА_9 (онука), ОСОБА_1А.(онук), ОСОБА_10 (онук) та ОСОБА_11А.(онучка).

Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_8 з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно - земельну ділянку (а.с.17).

Газета Татарбунарский вестник № 43 від 11.11.2017 р. містила оголошення про недійсність державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 056557, виданого на імя ОСОБА_3, що видно з її копії (а.с.17).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кі- лька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спад- щину чи не прийняти її.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_8, перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку є те, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю втрачено.

Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на земельну ділянку пло- щею 4,34 га, що залишилася після смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1217, 1233, 1235, 1268 ЦК України, ст.ст.76-80, 82, 200, 206, 211, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ді- лянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, який народився 19.06.1981 р. в с.Дмитрівка Та- тарбунарського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 4,34 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татар- бунарського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 056557, виданого Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 10.08.2001 р. на імя ОСОБА_3

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Тимошенко