Справа № 365/631/18
Номер провадження: 2/365/393/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.11.2018 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі :

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.

за участю секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Жуківської сільської ради Згурівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачів - ОСОБА_5, після смерті якого позивачам відкрилась спадщина за заповітом на все майно, належне померлому, в рівних долях, кожному по ? частині. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими спорудами та надвірними будівлями по АДРЕСА_1 Позивачі спадщину у встановленому законом порядку прийняли. За життя ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на житловий будинок не отримав, право власності у встановленому законом порядку не зареєстрував. Позивачам було відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтв про право на спадщину на спірний житловий будинок у зв"язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, представник позивачів просить суд визнати за кожним з позивачів в порядку спадкування право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку та не стягувати з відповідача судові витрати.

В судове засідання учасники справи не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність, представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, відповідач Жуківська сільська рада позовні вимоги визнали повністю.

Суд визнав можливим розглядати справу без учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належав житловий будинок з господарськими спорудами та надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1, свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ ОСОБА_5 не отримував, право власності у встановленому законом порядку зареєстрував, що встановлено з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.13-17), копії довідки-характеристики житлового будинку (а.с.26), довідки Жуківської сільської ради (а.с.20), витягу з погосподарських книг (а.с.21), копії повідомлення КП КОР «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» про технічну характеристику житлового будинку та відсутність інформації про реєстрацію права власності (а.с.18). Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, на якій розташований спірний житловий будинок, належала на праві власності ОСОБА_5 (копія Державного акту серії НОМЕР_3 - а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_1 відкрилась спадщина за заповітом в рівних долях на спірний житловий будинок. Позивачі спадщину прийняли, інші спадкоємці відсутні, строк для прийняття спадщини закінчився, що встановлено з копії заповіту (а.с.11), копії свідоцтв про народження (а.с.12,22), копії спадкової справи № 100/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 (а.с.38-54).

Позивачам було відмовлено Жуківською сільською радою у видачі свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок на ім'я померлого ОСОБА_5 та реєстрації права власності (довідка Жуківської сільської ради - а.с.19).

Позивачам було відмовлено приватним нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок у зв"язку із відсутністю правовстановлюючого документа (нотаріальні відмови - а.с.6,7).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадковий житловий будинок суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

В силу ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 фактично на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ на житловий будинок ОСОБА_5, як власник, не отримував, право власності на житловий будинок своєчасно не зареєстрував в реєстраційних органах. На момент побудови житлового будинку у 1970 році чинне законодавство не передбачало обов"язкового отримання свідоцтва про право власності на будинок та державної реєстрації права власності на нього, а тому підтвердженням належності ОСОБА_5 на праві власності житлового будинку є відповідна довідка Жуківської сільської ради № 499 від 21.09.2018 року (а.с.20), видана на підставі записів у погосподарських книгах. Право власності у такому випадку визнається дійсним, незалежно від наявності державної реєстрації права власності.

Після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_1 відкрилась спадщина за заповітом на вищевказаний житловий будинок в рівних частинах. Позивачі спадщину за заповітом прийняли та їх спадкові права ніким не оспорюються.

Позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права в нотаріальних органах через відсутність правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність житлового будинку на праві власності спадкодавцю - ОСОБА_5 На даний час отримати свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документи на ім'я померлого ОСОБА_5 не можливо, а так само здійснити державну реєстрацію права власності за померлим.

Суд вважає за необхідне, визнати за кожним з позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на ? частину спірного житлового будинку. Враховуючи клопотання представника позивачів, суд вважає за можливе не застосовувати до відповідача ст. 141 ЦПК України та понесені судові витрати залишити за сторонами. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачам з державного бюджету по 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову.

Керуючись ст.ст.328,392,1217,1218,1223,1235,1236 ЦК України,

ст.ст.141,142,198,247,263-265,273 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Жуківської сільської ради Згурівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителем АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по АДРЕСА_1

Не застосовувати с. 141 ЦПК України та понесені судові витрати залишити за сторонами.

На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним за подання позову 08.10.2018 року згідно квитанції № 0.0..1, а саме грошові кошти в розмірі 352 (триста п"ятдесят дві) гривні 40 копійок.

На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним за подання позову 08.10.2018 року згідно квитанції № 0.0..1, а саме грошові кошти в розмірі 352 (триста п"ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ