КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер справи № 755/3370/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/374/2018

7 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати в цивільних справ Іванченка М.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва ухваленого 24 травня 2016 року під головуванням судді Марцинкевич В.А. в приміщенні суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 7 червня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 5 липня 2018 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання скаржником ухвали.

Так, апелянту необхідно було сплатити судовий збір та надати документ на підтвердження сплату судового збору.

Так, зазначена ухвала неодноразово направлялась на адресу скаржника 5 липня 2018 року та 21 серпня 2018 року за вказаною в апеляційній скарзі адресою: 02121, м. Київ, пр.. Бажана, 5А, кв. 35 проте не вручена, оскільки конверти повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 129, 134).

У зв'язку з утворенням Київського апеляційного суду, відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями, справа розподілена 3 жовтня 2018 року та присвоєно номер 22-ц/824/374/2018.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку апелянт при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Оскільки, недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою судді від 30 листопада 2017 року усунуті не були, тому згідно ст. 185 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_5 необхідно вважати неподаною та повернути.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторно звернутися з апеляційною скаргою.

У зв'язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, скаржник має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва ухваленого 24 травня 2016 року під головуванням судді Марцинкевич В.А. в приміщенні суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів в касаційному порядку до Верховного суду, шляхом подання касаційної скарги.

Суддя М.М. Іванченко