Ухвала

08 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 266/1903/16-ц

провадження № 61-569св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Державне підприємство «Маріупольський морський торговельний порт»

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2017 року у складі судді Пантелєєва Д. Г. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 06 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Принцевської В. П., Баркова В. М., Білини Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» (далі - ДП «Маріупольський морський торговельний порт») про визнання незаконним та скасування наказу від 10 травня 2016 року № 190 про проведення службового розслідування, наказу від 10 травня 2016 року № 191 про відсторонення від виконання повноважень за посадою, допущення до роботи, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що 20 липня 2015 року прийнятий на роботу в ДП «Маріупольський морський торговельний порт» на посаду інженера, а в подальшому переведений на посаду заступника начальника з питань внутрішньої безпеки. 10 травня 2016 року директором ДП «Маріупольський морський торговельний порт», на підставі заяви засновника ТОВ «Балабан» ОСОБА_5, виданий наказ про проведення службового розслідування, при цьому наказом від 10 травня 2016 року позивач відсторонений від виконання посадових обов'язків.

Зазначені накази позивач вважає незаконними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, зокрема, у наказі про проведення службового розслідування відсутня чітка мета такої перевірки, міститься лише посилання на заяву ОСОБА_5, не зазначено статтю Закону України «Про запобігання корупції», посилання на Порядок проведення службового розслідування не містить статті зазначеного документа, крім того, зазначений порядок стосується безпосередньо державних службовців, яким він не є.

Враховуючи наведене, позивач просив визнати незаконними та скасувати вищезазначені накази та стягнути з відповідача на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора ДП «Маріупольський морський торговельний порт» від 10 травня 2016 року № 190 про проведення службового розслідування.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора ДП «Маріупольський морський торговельний порт» від 10 травня 2016 року № 191 у частині відсторонення від виконання службових повноважень за посадою на строк проведення службового розслідування заступника начальника з питань внутрішньої безпеки ОСОБА_4

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ДП «Маріупольський морський торговельний порт» не наділений функціями здійснення господарсько-правових повноважень і функціями державного органу чи органу місцевого самоврядування, владних управлінських функцій, як юридична особа публічного права не виконує, а державна форма власності не свідчить щодо належності цієї юридичної особи до публічного права, а тому проведення службового розслідування щодо ОСОБА_4 на підставі Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 є незаконним, а від цього є також незаконним і наказ про відсторонення позивача від виконання повноважень за посадою.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 06 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що суд повно і всебічно дослідив обставини справа та ухвалив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростували.

У грудні 2017 року ДП «Маріупольський морський торговельний порт» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 06 грудня 2017 року, в якій просило скасувати зазначені судові рішення в частині задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що судами не досліджений обсяг повноважень позивача відповідно до його посадової інструкції та не надана належна правова оцінки щодо віднесення посади позивача до посадових осіб, прирівняних до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб'єктами, на яких поширюється дія цього закону, є особи, які для цілей цього закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті частини першої цієї статті.

Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про визнання незаконним та скасування наказу від 10 травня 2016 року № 190 про проведення службового розслідування, наказу від 10 травня 2016 року № 191 про відсторонення від виконання повноважень за посадою, допущення до роботи, відшкодування моральної шкоди призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик