Провадження № 2/344/336/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

01 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №29 по вул. Львівській, 7А в м. Івано-Франківську,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №29 по вул. Львівській, 7А в м. Івано-Франківську. Позовні вимоги мотивувала тим, що позивачка є власником вказаної квартири згідно договору міни від 30.06.2006 року. За вказаною адресою окрім неї, зареєстровані та проживають її матір ОСОБА_4, син ОСОБА_5 Відповідачка зареєстрована за вказаною адресою, однак не проживає з 2008 року, так як матір позивачки вивезла її на постійне місце проживання до батька за межі України. Жодних особистих речей відповідачки в квартирі немає, витрати по утриманні квартири не несе. Реєстрація ОСОБА_2 у вищевказаній квартирі тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №29 по вул. Львівській, 7А в м. Івано-Франківську.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої вимоги заявленого позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі та без участі позивачки. Не заперечила щодо винесення заочного рішення (а.с. 53).

Відповідачка в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.59).

З урахуванням думки представника позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно копії договору міни від 30.06.2006 року, посвідченого держаним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №2-1373, та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11422804 від 02.08.2006 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 4, 6).

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають ІНФОРМАЦІЯ_1, за вказаною адресою в числі інших осіб, зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 7-9).

Як вбачається з письмових заяв свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, вони є подругами матері позивачки, часто бувають у спірній квартирі, стверджують те, що матір позивачки вивезла ОСОБА_2 на постійне місце проживання в Англію, коли останній виповнилось два роки і шість місяців. Жодного разу у вказаній квартирі ОСОБА_2 не бачили, її особистих речей в квартирі немає (а.с. 54, 57).

Позивачка ОСОБА_1 вказує, що реєстрація гр. ОСОБА_2 у її квартирі, яка насправді там не проживає, перешкоджає здійсненню нею права на вільне користування і розпоряджання майном. Крім цього, нарахування сум по оплаті житлово-комунальних послуг проводиться виходячи із кількості зареєстрованих в квартирі осіб.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що реєстрація ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, створює перешкоди у здійсненні нею права власності вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому його слід поновити та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №29 по вул. Львівській, 7А в м. Івано-Франківську.

Оскільки, відповідачка не проживає у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, не несе витрати по її утриманню, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №29 по вул. Львівській, 7А в м. Івано-Франківську задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 05.03.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.