ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2018 року м. Кропивницький

справа № 395/499/16-ц

провадження № 22-ц/781/61/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Єгорової С.М.; Письменного О.А.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_2 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2017 року у складі судді Забуранного Р.А. у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про:

- стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості по договору кредиту № 05-038/315 від 30.05.2007 року, в розмірі 36 280, 90 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 09.11.2015 року становить 821 724, 81 грн., з яких: 14 312,99 доларів США, еквівалент в гривні 324 174,42 грн. - заборгованість за кредитом, 11 325,89 доларів США, еквівалент в гривні 256 519,74 грн. - заборгованість по відсотках, 6 874,85 доларів США, еквівалент в гривні 155 708,22 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 3 767,17 доларів США, еквівалент в гривні 85 322,43 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків;

- стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, заборгованість по договору відновлювальної кредитної лінії № 05-038/316 від 30.05.2008 року, в розмірі: 6 086, 38 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 травня 2008 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 05-038/315. Згідно умов якого позичальнику надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 16 636 долари США, зі сплатою 13,50 відсотків річних з кінцевим терміном повернення 29 травня 2015 року (п. 1.1.).

Згідно п. 1.2. договору, кредит відповідачу надавався для оплати придбаного автомобіля марки СНЕVROLET, модель Lacetti, рік випуску 2008,

чорного кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 966 від 26 травня 2008 року, укладеним з АСФ «Універсал - Авто».

У разі прострочення строків сплати відсотків та строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення.

У разі порушення вимог п. п. 3.3.2. - 3.3.17 договору, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10 відсотків від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок (4.1,4.2).

19 лютого 2010 року між Банком та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору кредиту, якою збільшено відсоткову ставку по кредиту до 9,06 процентів річних.

30 травня 2008 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 05-038/316.

Згідно якого кредит надається відповідачу для здійснення страхових платежів за договором добровільного страхування транспортного засобу № 91 -а/08 від 30.05.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ СК «Веско». Надання кредиту здійснюється окремими частинами «Траншами», зі сплатою 24 відсотків річних, в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом до 29 травня 2015 року на умовах, визначених цим договором (п. 1.1.1, 1.2).

Також 30 травня 2008 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 02-038/349. За яким остання зобов'язалась перед Банком солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 умов, щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту № 05-038/315від 30.05.2007 р. та договором відновлювальної кредитної лінії № 05-038/316 від 30.05.2008 р.

Позивач свої кредитні зобов'язання виконав у повному обсязі та надав грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору кредиту та договору відновлювальної кредитної лінії, що підтверджується заявою на видачу готівки № ав/3175271 від 30.05.2008 року, квитанціями № ав/3175265, № ав/3175273 від 30.05.2008 року, меморіальним ордером № ав/3175277 від 30.05.2008 року та випискою з особового рахунку за 10.09.2009 р. та 14.09.2009 р.

Однак, відповідач взяті зобов'язання порушив, станом на 09 листопада 2015 року утворилась заборгованість за договором кредиту в розмірі 36 280, 90 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 09.11.2015 року становить 821 724, 81 грн. з яких: 14 312,99 доларів США, еквівалент в гривні 324 174,42 грн. - заборгованість за кредитом, 11 325,89 доларів США, еквівалент в гривні 256 519,74 грн. - заборгованість по відсотках, 6 874,85 доларів США, еквівалент в гривні 155 708,22 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 3 767,17 доларів США, еквівалент в гривні 85 322,43 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Також уторилась заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 6 086,38 грн. з яких: 1 457,89 грн. заборгованість за кредитом, 2 027,76 грн. - заборгованість за відсотками, 714,00 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 670,84 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 626,89 грн. - інфляційні витрати за кредитом, 589 грн. - інфляційні витрати за відсотками.

Посилаючись на ст.ст. 525, 526, 541, 543, 546, 554, 610, 611, 612, 625, 1054 ЦК України Банк просив задовольнити його вимоги та стягнути зазначену суму боргу.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2017 року частково задоволено позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заборгованість по договору кредиту № 05-038/315 від 30.05.2007 року в розмірі: 211 185, 13 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заборгованість по договору відновлювальної кредитної лінії № 05-038/316 від 30.05.2008 року в розмірі 3 043,19 грн.

ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог. Оскільки суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Зокрема зазначено, про відсутність нормативного регулювання позичкового рахунку на який перераховано кредитні кошти, логічної послідовності у документах (квитанціях), які Банк надавав як докази проведених операцій, про відсутність у позивача первинних касових документів (приходних та розхідних касових ордерів), а також, що кредитні кошти надані відповідачу в іноземній валюті не могли бути використані на цілі, вказані в кредитному договорі. Крім того, судом не враховано висновок судово-економічної експертизи, яка є належним доказом у справі та безпідставно зазначено, що відповідач не визнає позов Банку, оскільки позовні вимоги відповідачем визнаються частково.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» подано заперечення на апеляційну скаргу в яких просило відмовити в її задоволенні. Зазначено, що кредитні кошти надані відповідачу в іноземній валюті, після чого Банком здійснено валютно-обмінну операцію, яка полягала в конвертації отриманої відповідачем суми кредиту з доларів США в національну валюту. Всі дії Банку стосовно видачі кредитних коштів відповідають умовам кредитного договору та Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002 року № 502, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.01.2003р. № 21/7342 (чинною на час виникнення спірних правовідносин). Обставини видачі кредитних коштів в іноземній валюті також встановлені рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 10.05.2017 р. На момент укладення кредитного договору Банк отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями мав право надавати кредит в іноземній валюті. Суд дійшов помилкового висновку про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в національній валюті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4 та пояснення ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за наступного.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIІІ внесено зміни до ЦПК України від 18.03.2004 року, які набирали законної сили з 15.12.2017 року.

Відповідно до вимог частини 3 статті 3 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Попередньою редакцією ЦПК передбачалось, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (в редакції до 15.12.2017 року). Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин (в редакції до 15.12.2017 року).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позичальник взяті на себе кредитні зобов'язання не виконав та не забезпечив повернення позики у визначений термін, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в національній валюті в межах трьохрічного строку позовної давності. Вимоги до поручителя ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, оскільки Банк пропустив шестимісячний термін звернення до суду з вимогою.

Висновок суду першої інстанції є правильнім, відповідає обставинам справи, спірним правовідносинам, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено, що 30 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 05-038/315. Згідно умов якого кредитор надає позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 16636 доларів США, зі сплатою 13,50 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в п.п.1.1.1., 1.1 ст. 1 договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 29 травня 2015 року, на умовах визначених цим договором (т. 1 а.с.5-7).

При погашенні позичальником заборгованості за даним договором пріоритетними є його зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 05-038/316 від 30 травня 2008 року. Кредит надається позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки СНЕVROLET, модель Lacetti, 2008 року випуску, чорного кольору, згідно з договором купівлі-продажу автомобіля № 966 від 26 травня 2008 року укладеним з АСФ «Універсал-Авто» (п. 1.1, 1.1.2,1.2).

Згідно п. 4.1., 4.2. договору кредиту, у разі прострочення строків сплати відсотків та строків повернення кредиту, позичальник сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення.

У разі порушення вимог п. п. 3.3.2. - 3.3.17 договору, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10 відсотків від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок.

30 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 05-038/316. Та з ОСОБА_3 (поручитель) укладено договір поруки № 02-038/349. (т. 1 а.с.10-13; 16-17).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, станом на 09 листопада 2015 року утворилася заборгованість за договором кредиту №05-038/315 в розмірі 36 280, 90 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 09.11.2015 року становить 821 724, 81 грн., з яких: 14 312,99 доларів США, еквівалент в гривні 324 174,42 грн. - заборгованість за кредитом, 11 325,89 доларів США, еквівалент в гривні 256 519,74 грн. - заборгованість по відсотках, 6 874,85 доларів США, еквівалент в гривні 155 708,22 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 3 767,17 доларів США, еквівалент в гривні 85 322,43 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків (т. 1 а.с. 18-21) .

Також виникла заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 05-038/316 на загальну суму 6 086,39 грн., з яких сума заборгованість за кредитом - 1 457,89 грн.; сума заборгованість за відсотками - 2 027,76 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту -714,00 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення відсотків - 670,84 грн.; інфляційні витрати за кредитом - 626,89 грн. та інфляційні витрати за відсотками - 589 грн. (т. 1 а.с.22-23).

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 3 ст.549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст. 554 ЦК України), якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки .

За змістом ч.4 ст.559 ЦК, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В порядку ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що ОСОБА_2 в порушення умов договору кредиту, договору відновлювальної кредитної лінії та наведених норм ЦК України, свої кредитні зобов'язання належним чином не виконав та не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та пені, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника в межах строку позовної давності.

Вказаний висновок суду відповідає матеріалам справи і встановленим судом обставин щодо кредитних зобов'язань та розміру заборгованості, а також вимогам закону, оскільки відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У зв'язку з чим законними та обґрунтованими є вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до позичальника ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Рішення в частині відмови у задоволенні вимог Банку до поручителя ОСОБА_3, а також в частинні стягнення кредитної заборгованості в межах строку позовної давності та в національній валюті Банком в апеляційному порядку не оскаржується. Відповідачем не оскаржується рішення в частині стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії. Тому судом апеляційної інстанції не переглядається рішення в зазначеній частині, ст. 367 ЦПК.

ОСОБА_2 не заперечується факт отримання на підставі вищевказаного кредитного договору грошових коштів для оплати транспортного засобу. Оскаржуючи судове рішення сторона відповідача заперечувала отримання кредитних коштів саме в іноземній валюті. Вказуючи, що кредит виданий в гривнях, виходячи з цього і визнається заборгованість.

Умовами укладеного договору кредиту № 05-038/315 передбачено, що ОСОБА_2 надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 16 636 доларів США, зі сплатою 13,50 процентів річних. Кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки CHEVROLET, модель Lacetti, 2008 року випуску, згідно з договором купівлі-продажу № 966 від 26.05.2008 року, укладеним з АСФ «Універсал-Авто».

Надання кредиту здійснювалось шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті (доларів США) з позичкового рахунку № 5981 шляхом конвертації через касу банку для подальшого перерахування позичальником на цілі визначенні п. 1.2 договору (п. 2.1 договору).

Тобто при укладенні правочину сторонами узгоджено, що валютою кредитування, яка є істотною умовою угоди, є долари США.

Згідно заяви ОСОБА_2 на видачу готівки № ав/3175271 від 30.05.2008 року та меморіального ордеру № ав/3175277 грошові кошти позичальнику надано в доларах США з подальшою їх конвертацією в гривню та перерахуванням їх на розрахунковий рахунок ТОВ «УкрАвтоЗаЗ-Сервіс» (т. 1 а.с.24).

Перед перерахуванням коштів за придбання транспортного засобу Банком згідно квитанції № ав/3175265 від 30.05.2008 року здійснено валютно-обмінну операцію, яка полягала в конвертації отриманої позивачем суми кредиту в розмірі 16 636 доларів США в українську гривню, що відповідно до комерційного курсу АКБ «Укрсоцбанк» (460 грн. за 100 доларів США) становило 76 525, 60 грн. (т. 1 а.с.25).

Вказане підтверджує видачу АКБСР «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 кредитних коштів саме в доларах США, які в подальшому переведенні в національну валюту та перераховані на купівлю транспортного засобу.

ОСОБА_2 власноручно підписав кредитний договір, чим підтвердив факт ознайомлення з елементами вартості кредиту, які він повинен сплачувати по договору та умовами кредитування. Укладеним договором чітко визначено валюту кредитування, умови та порядок погашення, відсоткова ставка, права та обов'язки сторін правочину. До Банку із заявами про надання додаткової інформації або роз'яснення певних положень позичальник не звертався.

Вимог про визнання недійсним договору кредиту відповідачем не заявлялось.

На час укладення правочину у АКБ СР «Укрсоцбанк» діяла банківська ліцензія № 5, видана Національним Банком України в грудні 2001 року, якою передбачено право на виконання банківських операцій, визначених ч. 1 та п. 5-11 ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а також Дозвіл № 5-2 від 29.07.2003 р., на право здійснення операцій визначених п.1-4 ч. 2, ч. 4 ст. 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» та додаток до нього із переліком операцій, які має право здійснювати Банк, в тому числі й операцій з валютними цінностями (т. 2 а.с. 100-102).

Тобто, АКБСР «Укрсоцбанк», як фінансова установа, отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями на час укладення кредитного договору мав право здійснювати банківські операції в іноземній валюті.

Висновок судово-економічної експертизи № 15 від 16 листопада 2016 року, згідно якого неможливо підтвердити отримання позичальником ОСОБА_2 грошових коштів по кредитному договору № 05-038/315 від 30.05.2008 року в іноземній валюті, оскільки надані на дослідження матеріали не містять первинних документів, які могли підтвердити або спростувати саме факт видачі (отримання) грошових коштів в готівковій формі (як в іноземній такі в і національній валюті), не впливає на обґрунтованість позовних вимог Банку.

Строки зберігання документів, в тому числі первинних бухгалтерських документів визначені Постановою Правління Національного банку України від 08.12.2004 року № 601 «Про затвердження Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання».

Крім того, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 травня 2008 року. Відповідач ОСОБА_5 не заперечує факт отримання коштів, наполягає що отримав в гривневому еквіваленті.

Вищевказаний експертний висновок не спростовує факт видачі кредитних коштів, за досягненою умовою сторін в іноземній валюті.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що перерахування Банком кредитних коштів на «позичковий рахунок» не передбачено чинним законодавством не заслуговує на увагу, ніяким чином не спростовує висновок суду про стягнення заборгованості.

Згідно п. 3.1.1, 3.3.1 договору кредиту, кредитор зобов'язаний протягом одного робочого дня від дати набрання чинності договорів, визначених п. 1.3 цього договору, і виконання позичальником п.п. 3.3.1-3.3.5, відкрити позичальнику в Міжрайонному відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» АКБ «Укрсоцбанк» позичковий рахунок № 5981 і перерахувати з нього кошти в межах суми кредиту, в порядку визначеним цим договором. Позичальник зобов'язаний на момент укладення цього договору надати кредиторові всі документи необхідні для відкриття позичкового рахунку, згідно з вимогами НБУ та кредитора.

Позичковий рахунок - банківський рахунок, що служить для здійснення платежів, пов'язаних з наданням кредиту, поверненням його та сплатою відсотків за нього. Позичковий рахунок використовується установами банків для обліку кредитів, що їх одержали організації, підприємства, установи і громадяни. Позичкові рахунки відкриваються на договірній основі як юридичним, так і фізичним особам у будь-якій установі банку, яка має право видавати позички.

Тобто доводи апелянта про непередбаченість законодавством нормативного регулювання як «позичковий рахунок», є необґрунтованими. Чинним законодавством України не передбачено обов'язкового відкриття фізичній особі саме поточного рахунку для перерахування грошових коштів в іноземній валюті, які видаються позичальнику у відповідності до умов кредитного договору. Сторони обумовили в ст. 2.1 порядок надання кредиту, саме шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті з позичкового рахунку шляхом конвертації через касу банку.

Отже, при доведеності факту укладення кредитного договору, факту видачі коштів позичальнику на виконання умов договору, самі по собі посилання на неправомірність відкриття позичкового рахунку, не дають підстав вважати обов'язок банку по видачі грошових коштів в іноземній валюті невиконаним і не звільняє позичальника від їх повернення у строки та порядку, визначеними умовами кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права.

Відповідач не навів жодного аргументу, який би ставив під сумнів визначений судом розмір заборгованості.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по договору відновлювальної кредитної лінії № 05-038/316 в розмірі 3 043,19 грн. згідно змісту апеляційної скарги та наданих представником відповідача пояснень не оскаржується.

Встановивши дійсні права та обов'язки сторін, які випливають із зазначеного договору, та виходячи з того, що ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість по кредиту, суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для часткового їх задоволення.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст.375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 02 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: