РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області суд в складі:

головуючого судді Погрібної О.М.,

при секретарі Мацинській О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.09.2010 року померла його мати ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно: земельна ділянка для ведення сільськогосподарського товарного виробництва розміром 4, 62 га, що знаходиться на території Коханівської сільської ради, земельна ділянка для ведення сільськогосподарського товарного виробництва розміром 4, 68 га, що знаходиться на території Коханівської сільської ради, житловий будинок по вул. Червоній, буд. 21, в с. Кохане, Токмацького району та присадибна земельна ділянка розміром 0, 55 га. За життя, 18 травня 1998 року, мати склала заповіт та розпорядилася спадковим майном, заповівши все майно в рівних частках, по ? частині кожному, зі своїх дітей; ОСОБА_5, ОСОБА_2 (відповідачу по справі), ОСОБА_3 (відповідачу по справі) та ОСОБА_1 (позивачу), за умови що в заповідальному житловому будинку житиме до своєї смерті ОСОБА_5. 13 лютого 2002 року, заповіт було частково змінено стосовно земельної ділянки розміром 4, 68 га, яку згідно до змін у заповіті повинен був спадкувати, ОСОБА_1 (позивач), у цілій частці. ОСОБА_5, помер ще за життя матері, 21 жовтня 2004 року. Після смерті матері, спадкоємці померлої ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, у встановлений законом шести місячний строк, прийняли спадщину шляхом подачі заяв до Токмацької районної державної нотаріальної контори.

В спадщину вони, як спадкоємці за заповітом, отримали: ОСОБА_2 1/3 частину від земельної ділянки розміром 4, 62 га, ОСОБА_3 1/3 частину від земельної ділянки розміром 4, 62 га, він - ОСОБА_1 1/3 частину від земельної ділянки розміром 4, 62 га, та цілу земельну ділянку розміром 4, 68 га. Житловий будинок по вул. Червоній, буд. 21, в с. Кохане, Токмацького району та присадибна земельна ділянка розміром 0, 55 га, до цього часу ніким із спадкоємців не отриманий у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Спадкодавець ОСОБА_4 все своє життя починаючи з 1930 року по день своєї смерті, була зареєстрована та прожила у житловому будинку по вул. Червоній, буд. 21, в с. Кохане, Токмацького району. Згідно довідки Токмацького районного бюро технічної інвентаризації МАЛІ -44, запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі відсутні. Токмацька районна державна нотаріальна контора на підставі вищеперерахованих довідок сільської ради, без свідоцтва про право власності на житловий будинок та оригіналу державного акту на земельну ділянку не може надати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок та присадибну земельну ділянку, про що 6 червня 2017 року видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

У зв'язку з цим просив постановити рішення суду, яким визнати за ним право власності на спадкове майно: житловий будинок по вул. Червоній, буд. 21, в с. Кохане, Токмацького району та присадибну земельну ділянку розміром 0, 55 га, право на яку було посвідчено державним актом серії 1-ЗП № 051662, що залишилось після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 22.09.2010 року.

Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 01 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в новій редакції), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що 22.09.2010 року в с. Кохане Токмацького району Запорізької області померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 188819, виданим Коханівською сільською радою Токмацького району Запорізької області 23.09.2010 року.

Для вирішення питання про коло спадкоємців судом з Токмацької районної державної нотаріальної контори витребувана спадкова справа після смерті ОСОБА_4.

Згідно її матеріалів, після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина у вигляді:

-земельної ділянки розміром 4,68 га, яка розташована на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, державний акт 11-ЗП № 021800;

-? частини земельної ділянки розміром 4,6299 га, яка розташована на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, державний акт ЯИ № 753041;

-житловий будинок № 21 по вул. Червоній в с. Кохане, Токмацького району.

З заявою про прийняття спадщини позивач звернувся у встановлений законом строк.

Відповідно до заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ті у встановлений законом строк подали до нотаріальної контори заяви, відповідно до яких відмовились від прийняття обовязкової частки спадщини після смерті їхньої матері ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4, 18.05.1998 року, нею було складно заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, відповідно до якого все своє майно, у тому числі житловий будинок № 21 по вул. Червоній в с. Кохане, Токмацького району, вона заповіла в рівних частках, по ? частині кожному, своїм дітям; ОСОБА_5, ОСОБА_2 (відповідачу по справі), ОСОБА_3 (відповідачу по справі та ОСОБА_1 (позивачу), за умови що в заповідальному житловому будинку житиме до своєї смерті ОСОБА_5.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 293525, виданим Коханівською сільською радою Токмацького району Запорізької області 22.10.2004 року, ОСОБА_5 помер 22.10.2004 року.

Постановою від 553/02-31 від 06.06.2017 р. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 21 по вул. Червоній в с. Кохане, Токмацького району та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, оскільки надати правовстановлюючий документ на вказане майно спадкоємець не може.

Згідно довідки Токмацького районного бюро технічної інвентаризації МАЛІ -44 від 01.08.2011 року за № 471, запис про реєстрацію права власності на будинок № 21 по вул. Червоній в с. Кохане, Токмацького району в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутній. Оформити правовстановлюючий документ та провести державну реєстрацію права власності на вищезазначений житловий будинок за померлою ОСОБА_4 неможливо на підставі ч.4 ст.25 Цивільного кодексу України (цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті) та п.п. 2,3, 2.4 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно від 07.02.2002 р. № 75.

Згідно довідки за № 247 від 20.06.2017 року, виданої сільським головою Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, ОСОБА_4 була зареєстрована та постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1930 року по день смерті 22 вересня 2010 року, проживала одноособово.

Згідно довідки за № 249 від 20.06.2017 року, виданої сільським головою Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, відповідно до записів в книзі погосподарського обліку № 1 Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, ОСОБА_4 значиться власником домогосподарства за адресою: с. Кохане Токмацького району Запорізької області, вул. Червона, 21.

Згідно довідки за № 248 від 20.06.2017 року, виданої сільським головою Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, на рухоме та нерухоме майно, належне померлій 22.09.2010 року ОСОБА_4, заборон (арешту) немає.

Відповідно до витягу з книги погосподарського обліку № 1 Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, домоволодіння ОСОБА_4 (особистий рахунок обєкту погосподарського обліку № 10), площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства складає 0.55 га, розташоване за адресою: с. Кохане Токмацького району Запорізької області, вул. Червона, 21. Житловий будинок ОСОБА_4, який знаходиться на цій земельній ділянці за цією адресою має наступну технічну характеристику: рік побудови 1922 року; загальна площа 50,5 кв.м; житлова площа 36,5 кв.м; кількість житлових кімнат 2; матеріал стін саман; матеріал покрівлі - черепиця.

Згідно Державного акту на право власності на землю серії ЗП № 700002061, виданого 17.01.2000 року (зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 262), відповідно до рішення № 20 VI сесії XXIII скликання Коханівської сесії сільської ради від 29 грудня 1999 року, ОСОБА_7, яка мешкає: с. Кохане, вул. Червона, 21, передається у приватну власність земельна ділянка площею 0, 55 га, в межах згідно з планом. Земельна ділянка знаходиться на території с. Кохане Коханівської сільської ради, землю передано для ведення особистого підсобного господарства..

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статі 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України).

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення».

Тобто, до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

У зв'язку з тим, що відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 5 серпня 1992 року.

Згідно з Законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Позивачем надано докази того, що він прийняв спадщину за заповітом після смерті матері, але оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Таким чином, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 131, 229, 247, 280-289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, рнкопп НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. кв. 10, право власності на спадкове майно: житловий будинок по вул. Червоній, буд. 21, в с. Кохане, Токмацького району, Запорізької області та присадибну земельну ділянку розміром 0, 55 га, відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ЗП № 700002061, виданого 17.01.2000 року (зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 262), в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, яка померла 22 вересня 2010 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Токмацький районний суд Запорізької області в Апеляційний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: