Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 320/1541/17 Головуючий у 1-й інстанції: Горбачова Ю.В.
Пр. №22ц/778/1387/18
УХВАЛА

06 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі головуючого судді доповідача Гончар М.С.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3, третя особа: Мелітопольська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту незаконного набуття права власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Проте, апеляційне провадження у справі не може бути відкрито з наступних підстав.

Скаржником при подачі вищезазначеної апеляційної скарги пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

В силу вимог п. 11 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Встановлено, що вищезазначена апеляційна скарга у цій справі була подана 18.12.2017 року та по ній не було відкрито апеляційне провадження на момент набрання чинності вищезазначеною редакцією ЦПК України (15.12.2017 року).

Відповідно до п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в новій редакції судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тому, відповідно до ст. 294 ч. 1 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент подачі апеляційної скарги) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржується рішення суду ухвалене 15.06.2017 року, згідно із журналу судового засідання вбачається, що при ухваленні оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 була присутня у судовому засіданні (а.с. 61-62).

Проте, апеляційну скаргу скаржник подала до суду першої інстанції лише 18.01.2018 року (а.с. 75-100), тобто із пропуском 10-денного строку на її подачу, який збіг 26.06.2017 року .

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі та просила поновити строк на апеляційне оскарження останнього. Клопотання обґрунтоване тим, що скаржник отримала копію оскаржуваного рішення суду із запізненням, що підтверджується її підписом при отриманні рішення. Крім того, вона тяжко хвора, знаходиться на постійному лікуванні.

Однак, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є обєктивно непереборними і повязані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обовязків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

За приписами ст. 126 ч. 1 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В силу вимог ст. 127 ч. 1 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказані ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду не свідчать про наявність об'єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки та суперечать матеріалам цієї справи.

З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2017 року ОСОБА_1 отримала копію повного тексту оскаржуваного рішення суду першої інстанції, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 69), крім того ОСОБА_1 була присутньою при ухваленні оскаржуваного рішення суду першої інстанції (журнал судового засідання а.с. 61-62).

При вищевикладених обставинах, вказані скаржником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду не свідчать про наявність об'єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки, тому визнані неповажними.

Згідно із ст. 357 ч. 3 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, на підставі ст. 357 ч. 4 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги не сплатила судовий збір.

Разом із вищезазначеною апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовує тим, що вона тяжко хворіє, не працює, не отримує заробітної плати та немає жодного доходу, її чоловік помер.

Разом із вищезазначеним клопотанням, ОСОБА_1 подала документи про свій стан здоровя за минулі роки та довідку з Пенсійного Фонду України станом на листопад 2017 року.

Проте, скаржником не надано жодного документу на підтвердження незадовільного майновий стану ОСОБА_1 на момент подачі апеляційної скарги до суду.

В силу вимог ст. 136 ч. 1 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно із ст. 136 ч. 3 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Скрутне матеріальне становище це умови існування фізичної особи, які проявляються перш за все при відсутності грошових коштів та інших майнових засобів, що необхідні для задоволення потреб фізичної особи та придбання речей першої необхідності (продуктів харчування, медичних ліків, житла, одягу тощо).

На підтвердження доводів щодо незадовільного майнового стану мають бути надані докази про неспроможність сплатити судові витрати на момент подачі апеляційної скарги.

Окрім того, незадовільний матеріальний стан залежить і від відсутності у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім"ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо.

В матеріалах цієї справи міститься пенсійне посвідчення інваліда І групи №, термін дії якого закінчився 30.04.2017 року (а.с. 2).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» чітко визначений перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору. Згідно матеріалів вищезазначеної справи, ОСОБА_1 до визначеної категорії осіб не відноситься, так як не надала відповідних документів про свій скрутний майновий стан на момент подачі апеляційної скарги.

Саме ж клопотання та надані документи самі по собі не можуть слугувати доказом про скрутний майновий стан ОСОБА_1 на момент подачі апеляційної скарги, а тому є недостатніми для вирішення апеляційним судом питання про звільнення, зменшення, розстрочення сплати судового збору за подачу до апеляційного суду вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі.

Згідно із ст. 3 ч. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З 1 січня 2017 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями від 06.12.2016 N 1774-VIII /1774-19/ почали діяти нові ставки для сплати судового збору.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 2 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент подачі позову до суду першої інстанції, судовий збір за подачу позовної заяви на рішення суду немайнового характеру фізичною особою оплачується у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року N 1801-VIII розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 01.01.2017 року складає 1600 грн.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 6 Закону України «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (640 грн.), тобто 704 грн.

Отже, скаржнику при подачі апеляційної скарги необхідно було сплатити 704 грн. судового збору на вказаний розрахунковий рахунок.

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг є: банк одержувача: ГУДКСУ в Запорізькій області, одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі Запорізької області, код одержувача (код за ЄДРПОУ): 38025409, код банку одержувача (МФО): 813015, рахунок одержувача: 0007, призначення платежу: судовий збір, код суду 02891457, п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

При вищевикладених обставинах, керуючись п. 11, 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, ст. ст. 185, 354, 357 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2017 року у цій справі та відповідні документи, на підставі яких суд апеляційної інстанції може звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору (пенсійне посвідчення, яке дійсне на момент звернення до апеляційного суду, довідку з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2017 рік, довідку про наявність виплат соціальної допомоги тощо) або надати оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 704 грн. зі сплатою на вказані реквізити в межах строку, встановленого судом, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила ст. 357 ч. 4 ЦПК України.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя доповідач М.С. Гончар