ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/2860/17

провадження № 22-ц/781/317/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів Суровицької Л.В., Черненко В.В.

за участю секретаря Бодопрост М.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Державне підприємство «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», представник за ордером адвокат ОСОБА_2 Профспілка машинобудівників та приладобудівників України Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», представник за довіреністю ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2017 року у складі судді Бершадської О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», Профспілки машинобудівників та приладобудівників України Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про витребування безпідставно набутого майна,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктами 11, 13 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», Профспілки машинобудівників та приладобудівників України Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про витребування безпідставно набутого майна.

Зазначав, що з 08 вересня 1984 року він працював у Державному підприємстві «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації». Наказом № 15/к від 14 лютого 2014 року його було звільнено з посади заступника начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій за систематичне невиконання трудового договору, за п.3 ст.40 КЗпП України. На виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 червня 2014 року наказом № 33/к від 18 червня 2014 року його було поновлено на посаді, а наказом № 1/к від 10 лютого 2015 року звільнено з посади у звязку із скороченням штату працівників, за п.1 ст.40 КЗпП України. До 14 лютого 2014 року та за період з 14 лютого 2014 року по 10 лютого 2015 року з його заробітної плати бухгалтерією підприємства на користь профспілки безпідставно утримувалися профспілкові внески, однак він не був членом профспілки, заяву про вступ до профспілки не подавав, участі в діяльності профспілки підприємства не приймав, підтверджуючі документи щодо членства в ній відсутні, заяву про відрахування із заробітної плати профспілкових внесків не подавав. Після поновлення на роботі 18 червня 2014 року він також не писав заяву про вступ до профспілки.

Просив стягнути з відповідачів на його користь безпідставно набуте майно у вигляді профспілкових внесків з його заробітної плати, починаючи з початку відрахувань та до 14 лютого 2014 року у повному обсязі, за період з 14 лютого 2014 року по 10 лютого 2015 року в сумі 551 грн. 29 коп., стягнути судові витрати.

Під час судового розгляду позовні вимоги уточнив, просив стягнути з відповідачів на його користь кошти, у вигляді профспілкових внесків з його заробітної плати з 13 березня 2000 року по 14 лютого 2014 року та з 14 лютого 2014 року по 10 лютого 2015 року в повному обсязі.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю факту незаконних відрахувань з його зарплати. Суд встановив, що позивач був членом профспілки, а утримання профспілкових внесків з його заробітної плати проводилося на підставі поданої ним 19 січня 2001 року заяви.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що відповідачами не надано суду доказів, щодо законності утримання профспілкових внесків, не спростовано його тверджень, що він не був членом профспілки, не надано доказів на підтвердження його членства у профспілці, а саме заяву на його прийняття у члени профспілки, протоколу профкому, профспілкового квитка, документів щодо постановки та облік його, як члена профспілки, зняття з обліку у звязку із звільненням за ініціативою роботодавця. Також відповідачами не було надано жодного документу, який би свідчив, що заяви на вступ до профспілки позивачем подавались, але були знищені у звязку із закінченням терміну зберігання, а відтак не спростовано його твердження про ненадання ним такої заяви до профкому. Посилання суду на касові ордери про надання йому як члену профспілки матеріальної допомоги є безпідставними, оскільки в касових ордерах відсутні дані про приналежність його до будь-якої професійної спілки, а самі касові ордери не є предметом спору. Не є доказом членства у профспілці і звернення директорапідприємства до голови профкому при його звільненні 10 лютого 2015 року для надання згоди на звільнення.

Апеляційне провадження відкрито 29 грудня 2017 року (а.с.131).

В засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги, зазначивши про відсутність у відповідачів його заяви про прийняття в члени профспілки, а представники відповідачів просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним, а апеляційна скарга безпідставною.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.127 КЗпП України, ст.26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати працівника можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.249 КЗпП України за наявності письмових заяв працівників, які є членами професійної спілки, власник або уповноважений ним орган щомісяця безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує на рахунок профспілкової спілки членські профспілкові внески працівників відповідно до укладеного колективного договору чи окремої угоди в строки, визначені цим договором чи угодою.

На підставі наказу №23/к від 18 вересня 1984 року позивач прийнятий на посаду інженера відділу (а.с.23). Профспілковим квитком, виданим 10 жовтня 1985 року на імя позивача, підтверджується, що з 1980 року він є членом профспілки робітників машинобудування і приладобудування, профком Кіровоградського ЦСМ (а.с.27). В профспілковому квитку є щорічна відмітка про особисту сплату профспілкових внесків з 1985 по 1999 рік включно.

19 січня 2001 року від члена профспілки ОСОБА_1 на імя головного бухгалтера надійшла письмова заява про утримання з його заробітної плати щомісячно профспілкових внесків в розмірі 1% (а.с.28). Подання такої заяви позивачем не оспорюється.

Матеріалами справи також підтверджується, що за рахунок коштів профспілки позивачу, як члену профспілки, надавалася матеріальна допомога, виплачувалася компенсація туристичної поїздки (а.с.38-43). Такі виплати здійснювалися на підставі рішення профкому як за зверненням самого позивача, так і з ініціативи профкому (ювілей, свято). На підприємстві існувала і існує лише одна профспілка.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність порушення прав позивача, оскільки він добровільно сплачував профспілкові внески, а їх утримання із заробітної плати здійснювалося на підставі поданої ним заяви.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують. Правильним є утримання профспілкових внесків із заробітної плати позивача і після поновлення його на роботі на підставі рішення суду, оскільки він був поновлений на посаді на умовах, які були до його звільнення.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України (чинного на час розгляду справи судом першої інстанції), правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, внаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення. В межах доводів апеляційної скарги передбачені законом підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2018 року.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

ОСОБА_4