Справа № 171/1660/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Чумак Т.А. за участю секретаря Жандарук В.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

встановив:

Позивач звернулася з даним позовом до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_5 закрито в звязку зі смертю відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.08.2014 року помер її рідний племінник ОСОБА_6. Станом на день смерті ОСОБА_6 вона вважала, що спадкоємицею першої черги є дружина померлого - ОСОБА_7 Приблизно в березні 2015 року їй стало відомо, що спадкоємці першої та другої черги спадкування до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не зверталися, тому після спливу 6 місяців вона у відповідності до ч.2 ст.1270 ЦК України в трьохмісячний строк звернулася до державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки право на таке звернення у неї виникло з 22.02.2015 року. Вказана заява була отримана нотаріусом 27.04.2015 року, але 29.04.2015 року їй було направлено листа про те, що на спадкове майно видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Від знайомих їй стало відомо, що вказані свідоцтва отримані відповідачем ОСОБА_3, яка є онукою її рідної сестри ОСОБА_5 Вона не могла у визначений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, оскільки у неї були відсутні будь-які документи на підтвердження родинних відносин з померлим та свідоцтво про його смерть, дублікат свідоцтва про смерть вона не могла отримати, так як не могла підтвердити факт родинних відносин. Всі документи знаходилися у ОСОБА_5, яка відмовилася їй їх надати. У травні 2015 року вона звернулася до Апостолівського районного суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з померлим, а у липні того ж року з позовом про визнання права власності на ? частку спадкового майна. З копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6 їй стало відомо, що ОСОБА_6 23.06.2005 року розірвав шлюб зі своєю дружиною ОСОБА_7, до ознайомлення зі справою вона вважала, що ОСОБА_7 перебуває у зареєстрованому шлюбі з померлим та є спадкоємицею першої черги, тому вважала, що її право на прийняття спадщини залежить від неприйняття або відмови від спадщини іншими спадкоємцями і вона має строк 3 місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмову від неї. Відповідачі своїми діями утримання документів, які підтверджують відсутність спадкоємців попередньої черги, свідоцтва про смерть спадкодавця, документів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем, неповідомлення нотаріуса про наявність іншого, крім ОСОБА_5, спадкоємця позбавили її можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На подання заяви відповідно до ч.2 ст.1270 ЦК України вона також була позбавлена можливості, оскільки відповідачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який нею пропущений з поважних причин: вона є особою похилого віку, спадкодавець проживав в іншому віддаленому місці, крім того, вона вважала, що є спадкоємець першої черги дружина померлого ОСОБА_7, крім того, ОСОБА_5 під час подання заяви про відмову від спадщини та ОСОБА_3 при поданні про прийняття спадщини не повідомили нотаріуса про наявність ще одного спадкоємця, тобто не повідомили про неї, і, як наслідок, нотаріус не повідомила її про відсутність спадкоємців попередньої черги.

У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, зазначених у позові, додатково пояснила, що вона вважала спадкоємицею дружину померлого ОСОБА_7, їй не було відомо про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вона знала, що вони разом не живуть, але про офіційне розірвання шлюбу вона не знала. Про розірвання шлюбу вона дізналася лише тоді, коли дізналася від мешканців села про те, що сім»я ОСОБА_5 оформила спадщину, після чого вона звернулася до ОСОБА_3 з проханням надати їй свідоцтво про смерть, на що остання їй відмовила. Вона відразу звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Своєчасно не могла звернутися з даною заявою, оскільки в неї не було документів, крім того, вона хворіла та за станом здоровя не могла своєчасно звернутися до нотаріуса. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 просить позов задовольнити, оскільки позивач пропустила строк з поважних причин в звязку з хворобою, оскільки позивач останні 2 неділі строку хворіла, крім того, позивач дізналася, що вона є спадкоємицею, після того, як дізналася, що померлий за життя розірвав шлюб.

Відповідач ОСОБА_3 відзив на позов не надала, в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 22.08.2014 року від слідчого вона дізналася про смерть дядька ОСОБА_6, після чого про це вона повідомила всіх родичів, в тому числі позивача. Разом зі своїм батьком вона здійснила всі дії з поховання ОСОБА_6 Документи для оформлення спадщини вона знайшла в будинку померлого. Всі родичі знали, що ОСОБА_6 був розлучений, дітей у нього не було. На поминальному обіді була позивач, всі обговорювали питання оформлення спадщини, всі родичі сказали, що спадщину оформляти не будуть. Коли вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то вона повідомила нотаріуса про наявність спадкоємців ОСОБА_5 та ОСОБА_1, але нотаріус їй сказала, що спадкоємці самі повинні звернутися із заявами. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що позивач являється його тіткою. Він був присутній на похованні ОСОБА_6, де також була присутня позивач. За столом велася розмова про спадщину, він говорив про те, що ні він, ні його сестра оформляти спадщину не будуть, що говорили інші він не памятає. Про те, що ОСОБА_6 розлучений, він знав давно, так як спілкувався з ОСОБА_6 Про те, що хтось говорив позивачу про розірвання шлюбу ОСОБА_6, він сказати не може.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_6 щороку до 2011 року приїжджав на могилу своєї матері, де була ОСОБА_1, ОСОБА_6 розповідав, що він розлучений, ОСОБА_1 про це знала. На поминальному обіді була розмова про оформлення спадщини, але ОСОБА_1 сказала, що в неї не має грошей. Розмови про те, що ОСОБА_3 буде оформляти спадщину, на поминальному обіді не було, вони пізніше вирішили оформити спадщину на доньку, оскільки йому 70 років.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що на спільних зустрічах з позивачем іноді були розмови про те, що ОСОБА_6 розлучений, сам ОСОБА_6 не любив про це говорити, говорив: «Я розійшовся, ми не живемо». На поминальному обіді були всі родичі. Коли зайшла мова про майно померлого, то мова йшла в тому ключі, що «хто займався документами, той нехай і займається спадщиною». ОСОБА_1 нічого не говорила про те, що вона не буде оформлювати спадщину.

Допитана у якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_6 приїжджав на поминки до своєї матері кожного року, окрім останніх приблизно 2 років. Їй було відомо про розлучення ОСОБА_6, бо вони говорили про це, коли ОСОБА_6 приходив до неї додому. На поминальному обіді вона не чула розмов про спадщину.

Свідок ОСОБА_12, допитана у якості свідка, пояснила, що працює сімейним лікарем у Нивотрудівській сільській амбулаторії, з 1993 року вона спостерігає за позивачем ОСОБА_1, яка має ряд хронічних захворювань, а саме: гіпертонічна хвороба, серцева недостатність 2а ступеня, кризовий перебіг з порушенням серцевого ритму, крім того, позивач хворіє на хронічний бронхіт, енцефалопатію, грубе порушення осанки, що в свою чергу спричиняє загострення серцево-судинних хвороб. Наявність вказаних хвороб становить загрозу для життя позивача, оскільки у позивача кризовий тиск 200/100 мм.рт. ст., позивачу встановлено ризик 4, який є найвищим. Згідно даних амбулаторної картки позивача остання зверталася за наданням медичної допомоги в звязку з погіршенням стану здоров»я 25.01.2015 року, від госпіталізації позивач відмовилася в звязку з тяжким матеріальним станом, оскільки для перебування на стаціонарному лікуванні хворому при собі необхідно мати всі медичні препарати, власні засоби догляду, харчування. Позивач лікувалася амбулаторно, їй надавалися безкоштовні медичні препарати, які амбулаторія могла надати. 01.02.2015 року позивач звернулася з високою температурою, у неї встановлено бронхіт. 05, 10 та 13 лютого 2015 року позивач була на прийомі, тиск 180/100 мм.рт.ст. 16,20 та 26 лютого 2015 року у позивача був тиск 200/100 мм.рт.ст., брадикардія, що становить ризик для життя, крім того, у позивача завжди вказано діагноз «ДЕП» - дисциркуляторна енцефалопатія. Позивач завжди приходила до амбулаторії самостійно, хоча стан здоров»я її був середньої тяжкості з наближенням до тяжкого стану, оскільки у позивача завжди була задишка, запаморочення, болі в серці, порушення серцевого ритму. Вважає, що пересування позивача на значну відстань, у громадському транспорті становить загрозу для її життя.

Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (статті 1220, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно з пунктом 1.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Згідно із ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

У судовому засіданні встановлено, що 22.08.2014 року у м. Київ помер ОСОБА_6, що підтверджується долученою до справи копією свідоцтва про смерть від 25.08.2014 року.

З копії спадкової справи № 584-2014 до майна померлого 22 серпня 2014 року ОСОБА_6 встановлено, що 07.11.2014 року до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного дядька ОСОБА_6 звернулася ОСОБА_3 Вказаною заявою ОСОБА_3 повідомила нотаріуса про відсутність спадкоємців першої та другої черги, відсутність пережившої дружини та наявність спадкоємця третьої черги тітки померлого ОСОБА_13.

ОСОБА_13 згідно свідоцтва про одруження 11.08.1959 року одружилася з ОСОБА_14, після одруження їй присвоєно прізвище «Дашко».

11.12.2014 року ОСОБА_5 звернулася із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті племінника ОСОБА_6 на користь племінниці померлого ОСОБА_3

До спадкової справи долучено копію свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 від 23.06.2005 року.

16.03.2015 року ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне спадкодавцю ОСОБА_6

З копії вказаної спадкової справи також встановлено, що 27.04.2015 року до нотаріуса надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Листом від 29.04.2015 року ОСОБА_1 повідомлено про видачу свідоцтв про право на спадщину на ім»я інших спадкоємців та рекомендовано звернутися до суду в звязку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно довідок від 24.10.2017 року, виданих Нивотрудівською сільською лікарською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, ОСОБА_1 пройшла курс амбулаторного лікування з 10 по 26 лютого 2015 року, діагноз: ішемічна хвороба серця, стенокардія СН-ІІ-А ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст., кризовий перебіг. Обструктивний бронхіт. Легенева недостатність І ст. Соломенко Р.М. перебуває на «Д» обліку з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст., кризовий перебіг, ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, стенокардія. Потребує постійного інтенсивного лікування.

З виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 26.10.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст. з постійно високими цифрами АТ, кризовий перебіг; ішемічну хворобу: стенокардія. ІІІ ф.кл.; транзиторну форму фібриляції передсердій. СН ІІ-А ст.; дисциркуляторну енцефалопатію І ст.; вестибулопатійний синдром. Хвора ОСОБА_1 за період з вересня 2014 року по грудень 2015 року проходила лікування: з 23.09.2014 по 06.10.2014 року в умовах денного стаціонару, 20.10.2014 - зверталася за наданням невідкладної допомоги, з 20 по 25.10.2014 проходила лікування в умовах стаціонару на дому, 28.10.2014 контроль лікування, 11.11.2014 року, 20.01.2015 призначено курс амбулаторного лікування, 27.01.2015 контроль лікування, стан наближений до тяжкого, відмова від госпіталізації до кардіологічного відділення ЦРЛ, 04-13.02.2015 року відмова від госпіталізації, призначено амбулаторне лікування, 16.02.2015 «Д» огляд, 20.02.2015 ІХС, стенокардія транзиторна, ФП, СН ІІ-А ст., призначено амбулаторне лікування. Хвора також зверталася за наданням їй медичної допомоги 27.03, 06.05, 31.08, 21.09, 20.10 та 25.11.2015 року.

Факт проходження лікування позивача у вказаний період часу підтверджується даними індивідуальної карки амбулаторного хворого на ім»я позивача, яка оглянута в судовому засіданні.

Оцінивши в сукупності викладене, суд приходить до висновку, що у позивача ОСОБА_1 були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого 22.08.2014 року, оскільки позивач тривалий час хворіє на ряд хронічних захворювань, які становлять ризик для її життя, позивач потребує постійного лікування, постійно проходить лікування, в тому числі позивач проходила амбулаторне лікування з 04 по 26 лютого 2015 року. Також судом на підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що позивачу не було відомо про відсутність спадкоємців першої черги, тому позивач, вважаючи себе спадкоємцем третьої черги, із заявою про прийняття спадщини звернулася до нотаріуса 27.04.2015 року, що свідчить про те, що позивач не мала наміру відмовлятися від спадщини. Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 під час звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини умисно не повідомила нотаріуса про те, що позивач також є спадкоємцем ОСОБА_6, вказавши спадкоємцем лише свою бабусю ОСОБА_5, що позбавило можливості нотаріуса повідомити ОСОБА_1 про відкриття спадщини. Вказані обставини на переконання суду є поважною причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а тому суд, керуючись відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, принципом справедливості, вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд не бере до уваги заперечення проти позову відповідача ОСОБА_3 щодо обізнаності позивача про розірвання шлюбу ОСОБА_6, оскільки в порушення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень. Так, допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не підтвердили факт обізнаності позивача щодо офіційного розлучення ОСОБА_6, свідок ОСОБА_11 пояснила, що розмов про спадщину на поминальному обіді вона не чула, ОСОБА_8 пояснив, що не памятає, що говорили присутні на поминальному обіді стосовно спадщини ОСОБА_6

Пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо обізнаності позивача про розлучення ОСОБА_6 суд оцінює критично та не бере їх до уваги, оскільки вказані свідки є близькими родичами відповідача ОСОБА_3 та зацікавлені у вирішенні справи, крім того, пояснення вказаних свідків не спростовують встановлені в судовому засіданні обставини. Пояснення відповідача про те, що вона при зверненні до нотаріуса повідомляла про ОСОБА_1 як спадкоємицю ОСОБА_6, спростовані дослідженою в судовому засіданні копією спадкової справи, а саме заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини, тому суд не бере до уваги вказані пояснення.

З відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України: судовий збір в сумі 551,21 грн. (а.с.1) та в сумі 320 грн. (а.с.67).

Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, що помер 22 серпня 2014 року, 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 871,21 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.А.Чумак