16 лютого 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Клочко І.В.
секретаря судового засідання Шевчук М.В.
позивача ОСОБА_1
представника третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_5. У квітні 2014р. внаслідок проведення антитерористичної операції, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, сторони покинули своє місце проживання та перемістились до м. Києва. За період сумісного проживання між сторонами постійно виникали сварки та непорозуміння. Також позивач зазначає, що у квітні 2016р. відповідач вдарив її, про що остання повідомила до органі внутрішніх справ. З урахуванням виниклої ситуації сторони припинили спільне проживання, а дитина залишилась проживати з матір'ю та знаходиться на її утриманні. З даного часу відповідач сина не відвідує, не цікавиться його життям та здоров'ям, у часті у вихованні не приймає, контакт шляхом телефонних розмив встановити не намагається, матеріальної або будь-якої іншої допомоги не надає. Враховуючи, що батько дитини ніяким чином не допомагає позивачу, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо добровільного утримання дитини, позивач просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просила задовольнити, при цьому, зазначила, що відповідач з квітня 2016 року дитину не відвідує, не цікавиться її життям, розвитком, матеріальної допомоги не надає.
Представник третьої особи: Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації - ОСОБА_2 підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 08.06.2017р.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, через виклик - оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України - ІНФОРМАЦІЯ_4.
За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.11).
Відповідно до висновку Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві від 29.05.2017р., припинено перевірку за заявою ОСОБА_1 від 11.05.2017р. , яка просила встановити місцезнаходження цивільного чоловіка ОСОБА_3, у зв'язку з відсутністю за місцем проживання. Також встановлено, що Печерським УП ГУ НП у м. Києві на ОСОБА_3 виставлена сторожова картка його розшуку (реєстрація №27 від 03.05.2017р.) .
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 08.06.2017р., комісія з питань захисту прав дитини Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, дійшла висновку, що батько свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виховання та навчання сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров'ям, не утримує матеріально. Виховання, контроль та матеріальне забезпечення дитини здійснює мати. Враховуючи інтереси дитини, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 01.06.2017р. №10) (а.с.19-21).
Враховуючи, що відповідач з квітня 2016р. не відвідував дитину, не надавав матеріальної допомоги, не цікавився життям та розвитком дитини, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, суд приходить до висновку про можливість позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю в орендованій квартирі - в АДРЕСА_1 (а.с.18).
Відповідач є працездатною людиною, а тому він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання дитини.
Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», на день винесення рішення по справі прожитковий мінімум становить: для дитини віком до 6 років - з 01 січня по 30 червня становить суму в розмірі 1492грн., з 01 липня по 30 листопада становить суму в розмірі 1559 грн., з 01 по 31 грудня становить суму в розмірі 1626 грн.
Відповідно до вимог ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене та стан здоров'я дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно в розмірі 2500 грн., з наступною індексацією згідно чинного законодавства до повноліття дитини.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164-166, 180-182,184 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26.05.1999р., ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 264 ЦПК України,суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2, місце проживання - АДРЕСА_1) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2500 грн., щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 12 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя