Провадження № 4-с/727/9/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2018 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

Головуючого - судді: - ОСОБА_1

при секретарі - Снігур З.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2017 року ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» звернулось до суду зі скаргою на рішення державного виконавця.

Посилається на те, що 21.08.2017 р. ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області предявлено до виконання дублікат виконавчого листа від 07.06.2017 №2-940/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Дочірнього підприємства «Укргазмережі» ДК «Газ України» в особі Чернівецької філії 652 грн. 56 коп. заборгованості за спожитий природний газ, 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

11.12.17 року ДК «Газ України» отримала від ДВС повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 11.10.2017 року разом з дублікатом виконавчого листа від 07.06.2017 року №2-940/2010, з тих підстав, що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: за відсутністю у ньому дати народження боржника.

Вважає таке повідомлення незаконним, безпідставним, державним виконавцем не використані в повному обсязі надані йому права та обов'язки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», оскільки відомості про повну дату народження боржника можуть бути надані на вимогу лише державного органу або особи, якої такі відомості стосуються, проте ДК «Газ України» до них не відноситься, а тому просить визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_3 щодо повернення дубліката виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 07.06.2017 року у справі №2-940/2010 стягувачу без прийняття до виконання, визнати незаконним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 11.10.2017 року.

Представник заявника в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Державний виконавець в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату і місце судового розгляду скарги, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.06.2017 у справі № 2-940/2010 було видано дублікат виконавчого листа від 07.06.2017 року №2-940/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Дочірнього підприємства «Укргазмережі» ДК «Газ України» в особі Чернівецької філії 652 грн. 56 коп. заборгованості за спожитий природний газ, 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Згідно з повідомленням державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 11.10.2017 року на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто без прийняття до виконання. Таке рішення було мотивовано тим, що у виконавчому документі відсутня дата народження боржника.

05 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до п. 7 прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виходячи з наведеного, до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) зі змінами, у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно з ч.1 ст. 6 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» 1999р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, до переліку яких відносяться і виконавчі листи, що видаються судами.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець наділений досить широкими правами та обов'язками щодо примусового виконання рішень судів та актів інших органів. Тобто державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, а саме його обов'язком є отримання необхідної інформації через контролюючі органи.

А вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 11 вищезазначеного Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 3 ч. 3 ст. 11 даного Закону, надає право державному виконавцю з метою захисту інтересів стягувача, самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі дати народження не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, повідомленням державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 11.10.2017, дублікат виконавчого листа від 07.06.2017 р., виданий на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №2-940/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Дочірнього підприємства «Укргазмережі» ДК «Газ України» в особі Чернівецької філії 652 грн. 56 коп. заборгованості за спожитий природний газ, 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, повернутий стягувачу без виконання, у звязку з відсутністю дати народження боржника.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи викладене та доводи, наведені в скарзі, суд вважає, що у разі не зазначення дати народження боржника у рішенні суду, виконавчому документі, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу із запитом про витребування необхідної інформації та отримати відомості про дату народження боржника, а тому згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця не було жодних правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, без прийняття до виконання.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 розяснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК (в редакції від 03 серпня 2017 року), у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного ст. ст. 18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. 447, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення державного виконавця - задовольнити.

Визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_3 щодо повернення дубліката виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 07.06.2017 року у справі №2-940/2010 стягувачу без прийняття до виконання.

Визнати незаконним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 11.10.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом ухвали суду учасники справи можуть ознайомитись 09 січня 2018 року.

Суддя Ярема Л.В.