Справа № 523/2131/18
Провадження №2/523/2394/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Виноградова Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про обмеження виїзду боржника за кордон, визнання правочину недійсним, стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, продовження терміну судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

13.02.2018р. до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в якому позивачка просила:

1.обмежити виїзд ОСОБА_2 за кордон до повної сплати заборгованості по сплаті аліментів;

2.вилучити водійські права видані на імя ОСОБА_2;

3.відібрати пояснення у відповідача на що витратив кошти від проданої квартири в серпні 2017р.;

4.виявити та накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_2;

5.виявити та накласти арешт на рухоме майно ОСОБА_2, яке знаходилося в квартирі № 33 по вул. Дніпропетровській дор., 60 в м.Одесі;

6.накласти арешт на кошти та інші цінності боржника;

7.накласти арешт на квартиру № 48 по вул. Дніпропетровській дор., 70/1, в м.Одесі, якщо вона належить дружині ОСОБА_2 - Тетяні;

8.вилучити кошти у ОСОБА_2 чи його дружини за продану квартиру № 33 по вул. Дніпропетровській дор., 60 в м.Одесі;

9.визнати правочин продажу квартири № 33 по вул. Дніпропетровській дор., 60 в м.Одесі недійсним;

10.направити ОСОБА_2 на платні суспільно-корисні роботи для виплати заборгованості по сплаті аліментів за 2016-2017р. до повного погашення боргу;

11.стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів;

12.продовжити термін судового рішення, а саме: ухвали суду від 02.08.2016р. по справі № 523/18895/16ц до 15.12.2017р.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що п.п. 1,4,5,6,7 прохальної частини це є заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.ч 1,3 ст. 150 ЦПК України, Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову,згідно ст. 151 ЦПК України.

Крім того, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, слід також врахувати, що вжиті заходи забезпечення позову повинні бути обґрунтованими.

Суд звертає увагу позивача на те, що нею висунуто вимоги про накладення арешту на нерухоме майно, рухоме майно та грошові кошти, однак, за дане забезпечення позову не було сплачено судовий збір, крім того до суду позивачкою не надано жодного доказу належності нерухомого майна відповідачу, не вказала на які рахунки накласти арешт в якому розмірі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 1 листопада 2011 року (далі Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1700 грн.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» ставка для сплати судового збору за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення позову становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 352,40 грн.

Крім того суд звертає увагу, що жодних заяв чи клопотань про відстрочення або розстрочення судового збору та доказів звільнення від сплати судового збору позивач не надав.

Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Суд звертає увагу на те, що позивачем в своєму позові було висунуто вимоги, які разом не підлягають розгляду в ЦПК.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

4. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Виходячи з вищевикладеного, суд розяснює позивачу, що п.п. 2, 8 (дії) знаходиться в компетенції державного виконавця, які проводяться в межах відкритого виконавчого провадження, тому у відкритті даних вимог слід відмовити.

Стосовно п.п. 10,12 суд вважає, що слід відмовити у відкритті провадження в даній частині, оскільки дані вимоги не розглядаються в рамках ЦПК України.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пункт 9 позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири № 33 по вул. Дніпропетровській дор., 60 в м.Одесі недійсним, слід залишити без руху, оскільки позивачем не було сплачено судовий збір за дану вимогу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 1 листопада 2011 року (далі Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1700 грн.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» ставка для сплати судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 704,80 грн.

Крім того суд звертає увагу, що жодних заяв чи клопотань про відстрочення або розстрочення судового збору та доказів звільнення від сплати судового збору позивач не надав.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом 10-ти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху , в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Керуючись: ст.ст. 150-153, 175-177, 185, 186, 353 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

В частині позовної заяви, а саме: 1. обмеження виїзд ОСОБА_2 за кордон до повної сплати заборгованості по сплаті аліментів; 4.виявити та накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_2; 5. виявлення та накладення арешту на рухоме майно ОСОБА_2, яке знаходилося в квартирі № 33 по вул. Дніпропетровській дор., 60 в м.Одесі; 6. накладення арешту на кошти та інші цінності боржника; 7. накладення арешту на квартиру № 48 по вул. Дніпропетровській дор., 70/1, в м.Одесі, якщо вона належить дружині ОСОБА_2 - Тетяні - повернути.

У відкритті провадження в частині вимог: 2. вилучення водійських прав виданих на імя ОСОБА_2; 8. вилучення коштів у ОСОБА_2 чи його дружини за продану квартиру № 33 по вул. Дніпропетровській дор., 60 в м.Одесі; 10. направлення ОСОБА_2 на платні суспільно-корисні роботи для виплати заборгованості по сплаті аліментів за 2016-2017р. до повного погашення боргу; 12. продовження терміну судового рішення, а саме: ухвали суду від 02.08.2016р. по справі № 523/18895/16ц до 15.12.2017р. відмовити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині визнання правочину недійсним, стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність в десяти денний строк з дня вручення позивачу ухвали усунути вказані недоліки та розяснити, що в іншому випадку позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: