Справа № 357/1007/18
У Х В А Л А

"01" лютого 2018 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаною заявою, мотивуючи тим, що вона народилась 04.04.1988 року в с. Ключи, Ключивського району, Алтайського краю, Росія, про що здійснено актовий запис №46 від 26.04.1988 року, де в графі батько записано «Шрайнер Микола Єгорович», а в графі мати «Шрайнер Ольга Миколаївна». Батько заявниці ОСОБА_2 німець за національністю, про що свідчить його свідоцтво про народження, крім того, у сім'ї дотримуються німецьких традицій, святкують свята, розмовляють німецькою мовою. Заявниця та її діти є членами товариства німців, відвідують збори. В майбутньому заявниця збирається прийняти громадянство держави Німеччина. На даний час вона постійно підтримує родинні звязки з родичами у Німеччині, буває у них в гостях, вже подала документи у посольство для визнання її пізнього переселення, що також вважає доказом належності її до національності «німка». ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області з заявою про видачу їй свідоцтва про народження з графою національності «німка», але їй у цьому було відмовлено. А тому заявниця просить суд встановити факт належності їй, ОСОБА_1, до національності «німка».

Оглянувши подану заяву, суд вказує на таке.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належить до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Заявниця просить встановити факт, що вона є за національністю німкою, однак такий факт не є в переліку, що міститься в ч.1 ст.315 ЦПК України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27.01.1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Таким чином, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст.315 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Виходячи зі змісту Закону України «Про національні меншини в Україні», який проголошує рівність політичних, соціальних, економічних та культурних прав і свобод громадян України незалежно від їх національного походження, та враховуючи, що за чинним українським законодавством жодний документ, що посвідчує особу громадянина, його національності не визначає, факт належності особи до певної національності не має юридичного значення, а отже вказаний факт не може бути встановлений в судовому порядку.

Згідно з положеннями ч.3 ст.9, ч.1 ст.22 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація, яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Порядок внесення змін в записи актів цивільного стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання; нормативно-правовий акт № 96/5 від 12.01.2011» наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793.

Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів цивільного стану провадяться органами реєстрації актів цивільного стану. Відмова цих органів виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.

За змістом норм ст.19 КАС України розгляд таких справ віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до роз'яснень Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності.

Таким чином, справи про встановлення факту належності до певної національності, не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Законодавством передбачено інший порядок установлення факту належності особи до певної національності та внесення змін про національність в актові записи шляхом внесення змін до актового запису заявника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, заява про встановлення факту належності до національності не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.186 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя ОСОБА_3