Номер справи 220/1226/17
Номер провадження № 2/220/11/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Г.М. Яненко,

при секретарі - С.П. Черняєвій,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка цивільну справу за позовом 1) ОСОБА_1, 2) ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в наслідок ДТП.

В судове засідання позивачі не з'явились, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, та просили позов задовольнити.

Розгляд справи призначений вперше на 28 серпня 2017 року неодноразово відкладався, у т.ч. через неявку відповідача.

Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином (у т.ч. через оголошення у пресі), та на сайті суду в мережі інтернет, причини неявки суду невідомі.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги відсутність заперечень позивачів, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними документами.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено:

- 31.08.2016 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин чоловік позивача 1, ОСОБА_4, керував автомобілем НОМЕР_1, власником якого є позивач 1, рухаючись по вул. Пушкіна, в смт. Велика Новосілка, при цьому в салоні автомобілю знаходилася племінниця позивача 1, ОСОБА_2 - позивач 2, проїжджаючи повз перехрестя вулиць Пушкіна та Гагаріна, з вул. Гагаріна на проїжджу частину вул. Пушкіна, проігнорувавши дорожній знак «Надати дорогу», виїхав автомобіль НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_5 та здійснив зіткнення з автомобілем позивача 1, внаслідок чого позивач 2, ОСОБА_2, отримала тілесні ушкодження, а також був пошкоджений автомобіль позивача 1.

Про вказану дорожньо-транспортну подію було повідомлено до Великоновосілківського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, і цей факт було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань як кримінальне провадження за № 0000684 від 31.08.2016 року.

В період з 31.08.2016 року по 21.12.2016 року слідчим СВ Великоновосілківського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Челгій Д.С., проводились необхідні слідчі дії, після проведення яких було встановлено, що винуватцем вищезазначеної дорожньо - транспорної пригоди є ОСОБА_3,

Однак, кримінальне провадження № 0000684 від 31.08.2016 року було закрите на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України, про що слідчим винесена відповідна постанова.

Одним із пунктів постанови слідчого визначено необхідність притягнення до адміністративної відповідальності водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3, за скоєння нею адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 ч. 1 КупАП.

Вказані матеріали, щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності були направлені до Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області, за місцем реєстрації правопорушника.

01.02.2017 року зі Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області було повернено матеріали щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, у зв'язку з тим, що вказані матеріали надійшли з порушенням строків передбачених ст. 38 КУпАП та за інформацією Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області, ОСОБА_5 фактично не мешкає за місцем своєї реєстрації.

Автомобіль «КІА RIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, на момент дорожньо - транспортної пригоди не мав полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності, тому звернутись за відшкодуванням завданих збитків до страхової компанії не має можливості.

Вищезазначене змусило позивачів звернутися до суду з вказаним позовом з метою стягнення завданої матеріальної шкоди в результаті пошкодження автомобіля НОМЕР_1, матеріальної і моральної шкоди завданої позивачеві ОСОБА_2, в результаті спричинення їй тілесних ушкоджень, а також сплаченого позивачами судового збору.

Судом також з'ясовано, що:

- Автомобіль ВАЗ 210700-20, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_7, згідно свідоцтва про реєстрацію тр. засобу (а.с. 15).

Відповідно до висновку експерта №047/11 від 18 листопада 2016 року вартість матеріальної шкоди (з технічної точки зору) завданої власнику автомобіля ВАЗ-210700-20, державной номер НОМЕР_1, на момент проведення дослідження може становити 25595,90 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-210700-20, державной номер НОМЕР_1, на момент проведення дослідження може становити 31468,20 грн.

У зв'язку з тілесними ушкодженнями, отриманими в наслідок ДТП, згідно наявного в матеріалах справи епікризу з історії хвороби, у період з 31.08.2016 року по 09.09.2016 року ОСОБА_2 проходила курс стаціонарного лікування Великоновосілківській ЦРЛ.

Згідно з висновком експерта №213 від 31 жовтня 2016 року, виявлені тілесні ушкодження могли бути отримані пасажиром при дорожньо-транспортній пригоді при наведених обставинах, у зазначений час та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я тривалістю понад шість днів, але не більше як 21 день.

Після отримання тілесних ушкоджень, з урахуванням виявленої травми при зверненні в медичний заклад, потерпіла могла здійснювати активні дії такі як: рухати кінцівками, бігати, ходити, повзати, розмовляти (абз. 5 висновку експерта №213 а.с. 25).

Як вбачається з накладної б/н за 31.08.2016 року - 09.09.2016 року, витрати ОСОБА_2 на придбання ліків становлять 3127,63 грн.

За змістом позову, дорожньо - транспортна пригода призвела до моральних та фізичних страждань ОСОБА_2, позначила негативні зміни у її житті, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасової відстороненості від виконання певної роботи та активного соціального життя. У зв'язку з наведеним, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача 50000 грн. моральної шкоди.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачів, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Даному факту відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки і регулюються ст. ст. 22,1166,1188 ЦК України.

За загальними правилами майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). За вказаною статтею несуть цивільно правову відповідальність особи, винними діями яких заподіяна шкода джерелу підвищеної небезпеки і які самі не є потерпілими внаслідок шкоди, заподіяної цим джерелом підвищеної небезпеки.

При цьому, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами та доповненнями), шкода заподіяна майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

В силу ст. 1188 ЦК України, шкода завдана одній особі внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року, №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" - „Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб ". Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 5 цієї постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В пункті 9 Постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР 31 серпня 2016 року за №0000684 дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія ОСОБА_5 яка на автомобілі НОМЕР_2, проїжджаючи повз перехрестя вулиць Пушкіна та Гагаріна, проігнорувала дорожній знак «Надати дорогу» з вул. Гагаріна виїхала на проїжджу частину вул. Пушкіна та здійснила зіткнення з автомобілем позивача 1, внаслідок чого позивач 2, ОСОБА_2, отримала тілесні ушкодження, а також був пошкоджений автомобіль позивача 1.

З огляду на отримання потерпілою легких тілесних ушкоджень, через відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, провадження у кримінальній справі було закрито.

В свою чергу, до адміністративної відповідальності правопорушника не було притягнуто через закінчення строку, в межах якого можливе накладення адміністративного стягнення, тобто не за реабілітуючими обставинами.

Доказів відсутності її вини у вчинення ДТП, ОСОБА_3 не представлено.

З врахуванням наведеного, беручи до уваги доведеність вини ОСОБА_8 а також те, що відповідач не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язана відшкодувати позивачу ОСОБА_1, як власнику пошкодженого авто, матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку та звіту про оцінку матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, складає 31468,20 грн. вартості відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-210700-20, державной номер НОМЕР_1, а також витрати ОСОБА_2 на лікування в сумі 3127,63 грн.

Факт моральних страждань потерпілої від фізичного болю, який вона відчувала від зіткнення з автомобілем під керування відповідача і отриманих травм, сам по собі свідчить про моральні страждання потерпілої, є очевидним і не потребує доказування іншими засобами .

Поряд з цим, суд враховує стан здоров'я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а тому вважає достатньою та спів мірною отриманим позивачем душевним та фізичним стражданням сумою яка підлягає відшкодуванню у розмірі 10000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 сплачений судовий збір відшкодовується за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 23, 1187, 1188, 1192 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року, № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", ст.ст. 263 - 266, 280, 281 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_6, завдану матеріальну шкоду в сумі 3127,63 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., понесенні судові витрати по справі в сумі 640,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_7, завдану матеріальну шкоду в сумі 31468,20 грн. та понесенні судові витрати по справі в сумі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Cуддя Г.М. Яненко