Справа № 212/5128/2012
Провадження №22-ц/772/258/2018
Головуючий у суді першої інстанції Жмудь О. О.
Доповідач :Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

Учасники справи:

позивач - ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест»,

відповідач - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

треті особи - КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД», ТОВ «НБК», Вінницька міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу № 212/5128/2012 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест»

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року постановлену під головуванням судді Жмудя О.О. у м. Вінниці о 11 год. 00 хв., за відсутності учасників справи, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2014 року у цивільній справі № 212/5128/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Комунальне підприємство «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД», Товариство з обмеженою відповідальністю «НБК», Вінницька міська рада, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно пункту 8 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

19.07.2017 року ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест» звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2014 року у справі № 212/5128/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Комунальне підприємство «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД», Товариство з обмеженою відповідальністю «НБК», Вінницька міська рада, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заява мотивована тим, що позивач у повному обсязі виконав умови договору від 20.09.2006 року, укладеного між ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» (замовник), ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД» (ген. підрядник) та ТОВ «НБК» (субпідрядник) і повністю профінансував будівництво торгівельно-офісного центру по АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та актами приймання-передачі виконаних підрядних робіт, а тому позивач ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» вважає, що у нього наявні майнові права на спірний об'єкт будівництва.

В подальшому позивачу стало відомо, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.10.2008 року було визнано право власності на торгівельно-офісний центр по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, яка в подальшому продала частину даного спірного нерухомого майна ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 22.11.2012 року скасовано рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.10.2008 року, а у позові ОСОБА_3 про визнання права власності на офісні приміщення відмовлено.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2014 року у цивільній справі № 212/5128/2012 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Бізнесторгінвест» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: комунальне підприємство «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД», товариство з обмеженою відповідальністю «НБК», Вінницька міська рада, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння в задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Вінницької області 25.05.2015 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2015 року касаційну скаргу ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест» відхилено. Постановою Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у задоволенні заяви ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест» про скасування рішень судів попередніх інстанцій - відмовлено.

Після ухвалення вказаного рішення суду позивачу стало відомо, що договір купівлі-продажу від 24.03.2009 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, не лише укладений з порушенням ст. 658 ЦК України, а є таким, що порушує публічний порядок, а тому є нікчемним в силу ст. 228 ЦК України.

Позивач зазначив у заяві, що при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією із сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним.

Так, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2016 року ОСОБА_4 (засновника ТОВ «ВТФ «ДЛД») визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що полягає у заволодінні майновими правами ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» на торгівельно-офісний центр то АДРЕСА_1 шляхом обману (шахрайство). Вироком суду встановлено, що ОСОБА_4, реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, в період часу з 20.03.2009 р. по 27.05.2010 р. особисто за допомогою ОСОБА_3, яка не була обізнана про злочинні наміри останнього, реалізував частинами фізичним та юридичним особам приміщення торгівельно-офісного центру по АДРЕСА_1. Зокрема, ОСОБА_2 було реалізовано частку вказаного вище торгівельно-офісного приміщення. При цьому, усі кошти на загальну суму 4772339 грн., які готівкою сплачували вищевказані юридичні та фізичні особи за придбані частки торгівельно-офісного приміщення, отримав особисто ОСОБА_4 Таким чином, ОСОБА_4 заволодів майновими правами ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» на торгівельно-офісний центр по АДРЕСА_1, будівництво якого здійснювалось за рахунок коштів ТОВ «Бізнесторгінвест».

На думку позивача договір купівлі-продажу від 24.03.2009 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спрямований на незаконне заволодіння майновими правами ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» на торгівельно-офісний центр по АДРЕСА_1, отже порушує публічний порядок і відповідно до ст. 228 ЦК України є нікчемним.

Дані обставини на думку позивача є нововиявленими, оскільки обізнаність суду про те, що мало місце вчинення кримінального правопорушення щодо заволодіння шахрайським способом майновими правами ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» на торгівельно-офісний центр по АДРЕСА_1, дало би суду підстави вважати договір купівлі-продажу частки торгівельного комплексу та офісу, що розташований по АДРЕСА_1 від 24.03.2009 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, нікчемним, внаслідок чого застосувати до спірних правовідносин ст.ст. 203, 215 ЦК України в сукупності зі ст. 228 ЦК України та прийняти інше рішення у справі.

Наведені обставини заявник вважав істотними для справи та такими, що є нововиявленими, адже вони не були і не могли бути відомими заявнику на час розгляду справи Вінницьким міським судом Вінницької області при ухвалені рішення 10.06.2014 року, та є підставою для перегляду цього рішення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Бізнесторгінвест» про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2014 року у цивільній справі № 212/5128/2012 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Бізнесторгінвест» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: комунальне підприємство «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД», товариство з обмеженою відповідальністю «НБК», Вінницька міська рада, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обставини, на які посилається заявник, за своєю правовою природою не є фактами, що можуть бути визнані нововиявленими обставинами, які дають підстави для перегляду судового рішення. Мотиви заяви свідчать лише про незгоду позивача з рішенням суду, яке набрало законної сили, однак такі мотиви не є нововиявленими обставинами. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2017 року про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України не є істотним доказом по справі та обставини встановлені даним вироком суду є неістотними і не здатні суттєво вплинути на вирішення справи з огляду на принцип диспозитивності, встановлений ст. 11 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи підстави поданої позивачем заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами (зокрема, заявник посилався також на п. 2 ч. 2 ст. 361 ЦКП України), суд прийшов також до висновку, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2016 року, який набрав законної сили, не встановлені завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест» просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2017 року, а заяву ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест» про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами задовольнити. Скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2014 року. Визнати недійсним договір купівлі-продажу частки торгівельного комплексу та офісу, що розташований по АДРЕСА_1, від 24.03.2009 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Витребувати від ОСОБА_2 на користь ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест» частку торгівельного комплексу та офісу по АДРЕСА_1: яка складається з приміщень №2-1 площею 32,2 кв.м, розташованому на 1-му поверсі, посилаючись на те, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2017 року постановлена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

При цьому вказується на ті ж підстави, що і в заяві про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Справа призначена до розгляду в Апеляційному суді Вінницької області на 06 лютого 2018 року о 16.30 год. в судовому засіданні в режимі відеоконференції. В судове засідання з'явився представник відповідача ОСОБА_2 та представник ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест». Інші учасники в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Підставою для перегляду судового рішення у порядку, передбаченому главою 4 розділу V ЦПК України, можуть бути лише обставини, передбачені в статті 361 цього Кодексу (у редакції цього Кодексу на час постановлення оскаржуваної ухвали).

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, може бути переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставою для такого перегляду, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України у редакції цього Кодексу на час постановлення оскаржуваної ухвали).

Представник ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест»вказує, як на нововиявлену обставину на те, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2016 року ОСОБА_4 (засновника ТОВ «ВТФ «ДЛД») визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що полягає у заволодінні майновими правами ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест» на торгівельно-офісний центр по АДРЕСА_1 будівництво якого здійснювалось за рахунок коштів ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест» в сумі 397600 грн., шляхом обману (шахрайство).

Перевіряючи обґрунтованість заяви, колегія суддів виходить із загальних положень про докази, у тому числі про належність і допустимість засобів доказування, обов'язку доказування і подання доказів.

З роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» вбачається, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина 2 статті 361 ЦПК).

Із даної норми вбачається, що необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини 2 статті 361 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Тобто вбачається наявність доказу, який раніше не міг бути відомий, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, які могли бути встановлені при всебічному та повному дослідженні судом обставин справи.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест» в справі № 212/5128/2012, суд виходив з того, що майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, тому що об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності , оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яких власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Майнове право, що є предметом договору підряду, - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними и достатніми для набуття речового права.

Застосування статті 876 ЦК України щодо визначення замовника власником об'єкта будівництва, можливо лише у взаємозв'язку зі статтею 331 331 ЦК України, а саме із наявністю обов'язкової умови наявності права власності або права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст. 376 ЦК України таке будівництво та нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила не набуває права власності на нього.

При цьому судам встановлено, що у ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест», як у замовника будівництва торговельно-офісного центру з інженерними мережами по АДРЕСА_1, право власності або право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться вищезазначене нерухоме майно, відсутнє.

Колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини не спростовують фактів, покладених в основу судового рішення, яке заявник просить переглянути, а тому не є нововиявленими в розумінні статті 361 ЦПК України (у редакції цього Кодексу на час постановлення оскаржуваної ухвали).

Що ж до преюдиційності обставин, встановлених вироком у кримінальній справі відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, то відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України (у редакції цього Кодексу на час постановлення оскаржуваної ухвали) вони будуть обов'язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Проте такі обставини правового значення для даної справи не мають, оскільки ОСОБА_5 не був стороною оскаржуваного договору купівлі-продажу частки торговельного комплексу та офісу від 24.03.2009 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Отже, винні дії ОСОБА_6, встановлені вироком суду, не є підставою для визнання наведеного правочину нікчемним відповідно до ст. 228 ЦК України, оскільки при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Наведене спростовує аргументи апеляційної скарги про те, що обізнаність суду про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення щодо заволодіння шахрайським способом майновими правами ТОВ «Компанія Бізнесторгінвест» на торгівельно-офісний центр по АДРЕСА_1, дало би суду підстави вважати договір купівлі-продажу частки торгівельного комплексу та офісу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 нікчемним, та прийняти інше рішення у справі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 375, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.