Справа № 1510/2290/12
Провадження № 6/1510/244/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

головуючий суддя Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасової заборони ОСОБА_1, у виїзді за кордон України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про скасування ухвали від 12.04.2012 року по справі № 1510/2290/12 за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції про тимчасову заборону виїзду за кордон України, посилаючись на те, що ОСОБА_1 заборонено виїзд за кордон України до повного погашення боргового зобовязання, визначеного у виконавчому листі № 2-2171/2010 від 22.07.2010 року, виданому Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області на підставі рішення суду від 02.06.2010 року по справі № 2-2171/10. 29.04.2013 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області заочне рішення суду від 02.06.2010 року по справі № 2-2171/10 скасовано на підставі заяви ОСОБА_1.

Представник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав заяву від 05.02.2018 року про розгляд заяви за його відсутності, свої вимоги підтримав.

Представник відділу державної виконавчої служби в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно п. 31 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п.п. 5, 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Виходячи з наведеного, питання про скасування тимчасової заборони ОСОБА_1, у виїзді за кордон України не може розглядатися Ізмаїльським міськрайонним судом, адже законодавством встановлений апеляційний порядок оскарження ухвали суду першої інстанції щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 441 ЦПК України, ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасової заборони ОСОБА_1, у виїзді за кордон України- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали підписано 06 лютого 2018 року.

Суддя: ОСОБА_2