Ухвала

Іменем України

06 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 222/324/2012

провадження № 61-46604ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 жовтня 2018 року в справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2012 року до суду звернувся державний виконавець ВДВС Теплицького РУЮ з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 з вилученням закордонного паспорта, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 10 грудня 2010 року № 2-419 про стягнення з ОСОБА_4 на користь

ПАТ КБ «Надра» 594 446,44 грн боргу. Оскільки, судове рішення не виконується боржником, ігноруються законні вимоги державного виконавця та положення Конституції щодо обов'язковості виконання судових рішень на території України, просив встановити обмеження у праві виїзду за межі України відносно боржника ОСОБА_4

Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 16 лютого

2012 року подання державного виконавця ВДВС Теплицького РУЮ задоволено. Обмежено тимчасово ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань по виконавчому провадженню

ВП № 31011221 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» 594 446,44 грн з тимчасовим вилученням у нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Не погоджуючись із ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 16 лютого 2012 року, ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 22 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Теплицького районного суду Вінницької області від 16 лютого 2012 року у справі за поданням державного виконавця

ВДВС Теплицького РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана ОСОБА_4 з пропуском строку на її подання, підстави для поновлення цього строку визнані неповажними, тому на підставі частини четвертої статті 357 ЦПК України, суд відмовив у відкритті апеляційного провадження. При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала Теплицького районного суду Вінницької області була постановлена 16 лютого 2012 року без участі ОСОБА_4, копію ухвали суду було надіслано на адресу ОСОБА_4 17 лютого 2012 року та вручено за даною адресою особі

21 лютого 2012 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Жодного належного доказу на підтвердження факту неотримання саме ОСОБА_4 копії судового рішення суду не надано.

Окрім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що зі змісту заяви про скасування тимчасової заборони у виїзді за межі України, яка надійшла до місцевого суду 02 квітня 2018 року слідує, що ОСОБА_4 знав про оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 16 лютого 2012 року, однак апеляційну скаргу подав лише 18 вересня 2018 року, тобто зі значним пропуском строку оскарження.

Посилання ОСОБА_4 на те, що копію ухвали місцевого суду було отримано заявником лише 14 вересня 2018 року, а апеляційну скаргу подано 18 вересня 2018 року, тобто протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали місцевого суду, що відповідно до пункту 2 частини другої

статті 354 ЦПК України є підставою для поновлення пропущеного строку, апеляційний суд визнав необґрунтованими, оскільки про існування оскаржуваної ухвали заявник знав ще у квітні 2018 року, коли подав заяву про скасування тимчасової заборони у виїзді за межі України, до якої було додано завірену копію ухвали Теплицького районного суду Вінницької області від 16 лютого 2012 року.

25 жовтня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 жовтня 2018 року та передати справу до апеляційного суду для подальшого розгляду, мотивуючи свої вимоги порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно та необґрунтовано відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження та незаконно відмовив у відкритті апеляційного провадження. Заявник зазначає, що ним був пропущений строк на апеляційне оскарження з поважних причин, оскільки про постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції заявник дізнався у квітні 2018 року у державній виконавчій службі. З метою захистити своє право на свободу пересування ОСОБА_4 обрав невірний спосіб захисту. Судами першої та апеляційної інстанцій було відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні заяви про скасування тимчасової заборони у виїзді за межі України. До апеляційного суду з апеляційною скаргою заявник звернувся 18 вересня 2018 року, тобто в межах строку, встановленого статтею 354 ЦПК України, оскільки датою отримання заявником копії ухвали місцевого суду безпосередньо у суді є 14 вересня 2018 року, іншої дати вручення оскаржуваної ухвали заявнику судом у матеріалах справи немає. Сама по собі обізнаність про існування судового рішення та навіть отримання її копії в іншому органі (не в суді) не може обмежувати реалізацію права на поновлення строку на апеляційне оскарження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції перевірив зазначені ОСОБА_4 причини пропуску процесуального строку та правильно визнав наведені заявником причини неповажними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що заявник отримав копію ухвали суду першої інстанції21 лютого 2012 року, і застосувавши положення статті 357 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження у зв'язку з пропуском процесуального строку.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 жовтня 2018 року в справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4,.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

В. І. Крат