АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/409/18 Головуючий 1 інст. - Губська Я.В.
Справа № 640/8214/15
Категорія: договірні Доповідач - Котелевець А.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про стягнення суми страхового відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2017 року (суддя - Губська Я.В.),

у с т а н о в и в:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (далі - ПрАТ « АСК «Інго Україна») про стягнення суми страхового відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 29 травня 2014 року між нею та ПрАТ «АСК «ІнгоУкраїна» укладено Договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків, відповідно до умов якого застрахувало автомобіль марки «Land Rover Range Rover Voue 3.0», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який належить їй на праві власності.

23 жовтня 2014 року близько 01:00 год. по вул. Щорса, 32-Г у м. Києві невстановлена особа/особи незаконно заволоділа вказаним транспортним засобом.

За ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України, 23 жовтня 2014 року було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На виконання пункту 9 Договору страхування у встановлені договором строки вона повідомила ПрАТ «АСК «Інго Україна» про настання страхового випадку, написала пояснення та передала необхідні документи, що підтверджують настання страхового випадку. Однак незважаючи на її неодноразові нагадування відповідачем не вжито заходів щодо оформлення страхового випадку та виплати страхового відшкодування.

Листом від 11 лютого 2015 року ПрАТ «АСК «Інго Україна» прийняла рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Позивач вважала, що неправомірною відмовою у виплаті страхового відшкодування відповідачем було грубо порушено норми чинного законодавства та умови Договору страхування.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила стягнути з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на її користь страхове відшкодування за Договором страхування в розмірі 1 719 120 грн. 00 коп., пеню в розмірі 302 376 грн. 72 коп., суму інфліційних витрат у розмірі 500 263 грн. 92 коп. та 3% річних у розмірі 15 118 грн. 84 коп.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив із того, що ненадання страхувальником ОСОБА_1 оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у випадку угону транспортного засобу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 20016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року, вважав, що суд апеляційної інстанції не надав оцінки доводам позивача про те, що ненадання відповідачу оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не могло вплинути на настання страхового випадку, не перешкоджало страховику визначити, з'ясувати причини та обставини страхового випадку, з'ясувати винність в її діях, зважаючи на те, що ОСОБА_1 у встановлений законом і умовами договору строк своєчасно звернулась до страховика.

За правилами частини 1 статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

19 вересня 2016 року ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ПрАТ «АСК «Інго Україна» не вжило заходів щодо оформлення страхового випадку та при наявності всіх необхідних документів, наданих позивачем, почала зволікати з виплатою страхового відшкодування. При цьому вона двічі зверталась до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, а саме - 27 жовтня 2014 року та 28 жовтня 2014 року.

07 жовтня 2016 року ОСОБА_3 - представник ПрАТ «АСК «Інго Україна» подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Заперечення мотивовані тим, що позивач визнала факт залишення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в салоні автомобіля, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування; підстави відмови у виплаті страхового відшкодування встановлені підпунктом 12.2.3. Договору страхування та пунктом 15.2.4. Правил страхування; розмір страхового відшкодування судом визначено без врахування зносу, передбаченого пунктом 10.2.6. Договору страхування; розмір пені не може перевищувати 10% від страхової суми, що становить 180 960 грн. 00 коп.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 368 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги - суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що 29 травня 2014 року між ПрАТ «АСК «Інго Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір (поліс) страхування засобів наземного транспортну, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків (далі - Договір страхування), відповідно до умов якого застраховано автомобіль марки «Land Rover Range Rover Voue 3.0», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який належав ОСОБА_1 на праві власності.

Позивачем договір виконувався належним чином.

За умовами пункту 2 Договору страхування предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом страхувальника. Страхова сума за Договором страхування становить 1 809 600 грн. 00 коп., безумовна франшиза зокрема за ризик угону - 5 %.

Страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок вантажно-транспортної пригоди; пожежі; стихійного лиха; падіння предметів, попадання каміння; протиправних дій третіх осіб; угону.

Згідно з пунктом 8.1 договору страхування, страхувальник має право при настанні страхового випадку, передбаченого договором страхування та Правилами добровільного страхування наземного транспорту (автокаска), отримати страхову виплату.

23 жовтня 2014 рок близько 01 год. 00 хв. по вул. Щорса, 32г у місті Києві невстановлена особа/особи незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Land Rover Range Rover Voue 3.0», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

За поясненнями ОСОБА_1 на момент угону оригінал свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу знаходився у автомобілі.

За ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України, 23 жовтня 2014 року було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005880.

На виконання вимог пункту 9 договору страхування та встановлені договором строки ОСОБА_1 23 жовтня 2014 року повідомила ПрАТ «АСК «Інго Україна» про настання страхового випадку, написала пояснення, які стосуються протиправного позбавлення транспортного засобу та передала інші документи, що підтверджують настання страхового випадку. 28 жовтня 2014 рок ОСОБА_1 повторно звернулась до ПрАТ «АСК «Інго Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 10.1 договору страхування після одержання всіх необхідних документів, рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком у строк до 15-ти робочих днів.

Листом від 11 лютого 2015 року № 620 ПрАТ «АСК «Інго Україна» прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 на підставі пункту 12.2.3 договору страхування, пункту 15.2.4 Правил добровільного страхування наземного транспорту (автокаска), а саме, через відсутність оригіналу свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з вимогами статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплати страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Підстави відмови у страховій виплаті передбачені статтею 991 ЦК України.

Розділом 11 договору страхування передбачено перелік документів, необхідний для виплати страхового відшкодування. Зокрема пункт 11.3 договору страхування передбачає заяву на виплату страхового відшкодування, пункт 11.11 договору страхування передбачає оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно з пунктами 8.2, 8.2.14 договору страхування страхувальник, водій чи їх представник зобов'язані надати страховику всі документи, передбачені пунктом 11 Полісу, що стосуються страхового випадку та його наслідків.

Відповідно до пунктів 12.1, 12.1.8 договору страхування підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є: якщо страхувальник, водій чи їх представник не виконав обов'язків, передбачених умовами договору страхування (згідно з пунктом 8 Полісу) та Правилами добровільного страхування наземного транспорту (автокаска).

Відповідно до пункту 12.2.3 договору страхування та пункту 15.2.4 Правил добровільного страхування наземного транспорту (автокаска) страховик має право цілком чи частково відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник чи його представник не надав документи, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, чи подав документи, оформлені з порушенням дійсних норм (відсутні номер, печатка чи дата, наявність виправлень) та такі, що містять недостовірні інформацію.

Покладеного умовами договору обов'язку про надання оригіналу свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу страхувальник не виконав.

Разом з тим, в довідці Печерського управління юстиції Головного управління національної поліції у місті Києві від 14 листопада 2016 року зазначено про факт викраденого належного ОСОБА_1 автомобіля марки «Land Rover Range Rover Voue 3.0», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, в якому знаходились оригінал свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу та ключі від автомобіля.

Отже, надання страховику оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу для виплати відшкодування є об'єктивно неможливим через угон транспортного засобу.

За наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку, ненадання страхувальником визначеного договором переліку всіх документів, що стосуються страхового випадку, не може бути підставою для відмови від здійснення страхової виплати. Закон пов'язує обов'язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником. Зокрема, відсутність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є підставою для відмови у відшкодуванні.

З огляду на це, підстав для відмови в позові в повному обсязі у суду першої інстанції не було.

Заперечення ОСОБА_3 - представника ПрАТ «АСК «Інго Україна» про те, що після встановлення місця знаходження автомобіля марки «Land Rover Range Rover Voue 3.0», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, та повернення його власнику вказаний транспортний засіб було знято з наявних баз розшуку не заслуговують на увагу. Довідка на підтвердження цього факту надана разом з повторними запереченнями на апеляційну скаргу, які надійшли 11 жовтня 2017 року до суду апеляційної інстанції. На час звернення ОСОБА_1 з відповідним позовом до суду даний транспортний засіб перебував у розшуку.

За правилами частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до розділу 10 умов договору страхування при незаконному заволодінні транспортним засобом виплата відшкодування здійснюється з урахуванням франшизи, зносу за період дії договору страхування.

Пунктом 16 Правил добровільного страхування наземного транспорту, затверджених головою правління ЗАТ «АСК «Інго Україна» 19 липня 2007 року, передбачено, що знос легкового транспортного засобу визначається за згодою сторін за перший рік експлуатації транспортного засобу пропорційно з розрахунку 20% від страхової суми у разі повної загибелі або угону транспортного засобу за період дії договору.

Договір страхування було укладено 29 травня 2014 року, страховий випадок настав 23 жовтня 2014 року, тобто страхове покриття згідно з договором страхування діяло протягом 147 календарних днів.

Знос за один день договору страхування становить 8,05% із розрахунку: 20% : 365 х 147.

Знос пропорційно дії договору страхування, який повинен бути розрахований з розміру відшкодування при виплаті страхового відшкодування за ризиком угоди становить 145 672 грн. 80 коп. із розрахунку: 1 809 600 грн. 00 коп. х 8,05%.

З урахуванням зносу розмір страхового відшкодування становить суму в розмірі 1 573 447 грн. 20 коп. із розрахунку: 1 809 600 грн. 00 коп. - 90 480 грн. 00 коп. - 145 672 грн. 80 коп.

Пеня за несвоєчасне здійснення страхової виплати складає суму в розмірі 276 754 грн. 27 коп. із розрахунку: (157 344 грн. 72 коп. х 30 х 2) : 100 : 365 х 107.

З урахуванням погодженого в пункті 8.5 договору страхування сторонами положення про те, що страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі подвійної ставки НБУ, але не більше 10% від суми боргу, розмір пені підлягає зменшенню до 157 344 грн. 72 коп.

Інфляційні витрати становлять суму в розмірі 457 873 грн. 14 коп. із розрахунку: (1 573 447 грн. 20 коп. х 1,291) - 1 573 447 грн. 20 коп.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення рішення з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, та стягнення з ПрАТ «АСК «Інго Україна» страхового відшкодування в розмірі 1 573 447 грн. 20 коп., пені в розмірі 157 344 грн. 72 коп., інфляційних витрат в розмірі 457 873 грн. 14 коп.

10 січня 2017 року укладено Договір купівлі-продажу права вимоги № 1, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_4 право вимоги за Договором страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ «АСК «Інго Україна», а саме - право вимоги страхової суми.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2018 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_5 - ОСОБА_4

Статтею 994 ЦК України встановлено, що у разі смерті страхувальника, який уклав договір майнового страхування, його права та обов'язки переходять до осіб, які одержали це майно у спадщину.

В інших випадках права та обов'язки страхувальника можуть перейти до третіх осіб лише за згодою страховика, якщо інше не встановлено договором страхування.

Частиною 1, 2 статті 22 Закону «Про страхування» також передбачено, що у разі смерті страхувальника - фізичної особи, який уклав договір майнового страхування, права і обов'язки страхувальника переходять до осіб, які одержали це майно в спадщину. Страховик або будь-хто із спадкоємців має право ініціювати переукладення договору страхування.

В інших випадках права і обов'язки страхувальника можуть перейти до іншої фізичної чи юридичної особи лише за згодою страховика, якщо інше не передбачено договором страхування.

Договором страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ «АСК «ІнгоУкраїна» 29 травня 2014 року, не передбачено можливості переходу прав і обов'язків страхувальника до іншої фізичної чи юридичної особи без згоди страховика.

Однак на час розгляду справи судом апеляційної інстанції цей правочин в установленому законом порядку не оспорено. З огляду на це, заперечення ОСОБА_3 - представника ПрАТ «АСК «Інго Україна» про те, що відповідач не надавав згоди на укладення Договору купівлі-продажу права вимоги № 1, є безпідставними.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «АСК «Інго Україна» страхове відшкодування в розмірі 1 573 447 грн. 20 коп., пені в розмірі 157 344 грн. 72 коп., інфляційних витрат в розмірі 457 873 грн. 14 коп. на користь ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. п. 1, 4, 383, 344 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 1 573 447 грн. 20 коп. (один мільйон пьятьсот сімдесят три тисячі чотириста сорок сім грн. 20 коп.), пеню в розмірі 157 344 грн. 72 коп. (сто п'ятдесят сім тисяч триста сорок чотири грн. 72 коп.), інфляційні витрати в розмірі 457 873 грн. 14 коп.(чотириста п'ятдесят сім тисяч вісімсот сімдесят три грн. 14 коп.).

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення - 05 грудня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина