У Х В А Л А

2 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 200/11343/14-ц

Провадження № 14-59 цс 18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі - позивач) до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором

за касаційною скаргою відповідача на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року і

в с т а н о в и л а:

у липні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих відсотків за користування коштами. Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

24 листопада 2014 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська ухвалив заочне рішення, яким позов задовольнив: стягнув з відповідача на користь позивача 10 612,29 доларів США та 47 329,67 грн заборгованості за кредитним договором, а також 1 711,01 грн. судового збору.

30 січня 2015 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Бабушкінського районний суду міста Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року. У заяві вказав, що позовна заява подана з пропуском позовної давності.

28 травня 2015 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська ухвалою відмовив відповідачу у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. Суд визнав безпідставними доводи заяви про те, що позивач пропустив позовну давність, що розрахунок заборгованості з відсотків і пені є помилковим. Суд вказав, що відповідач не надав суду свого розрахунку за договором, у зв'язку з чим не спростував доводи позивача, а про звернення до суду з позовом відповідачу було відомо під час розгляді справи.

18 листопада 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою залишив без змін рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Апеляційний суд, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-25цс15, дійшов висновку про те, що, оскільки у статті 303 Цивільного процесуального кодексу (далі також - ЦПК) України (в редакції чинній на момент ухвалення судового рішення) закріплено, що апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а відповідач не зверталась до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності у зазначеній справі, то апеляційний суд позбавлений можливості застосувати положення статей 256-258 ЦК України без заяви відповідача до ухвалення рішення у суді першої інстанції.

У грудні 2015 року відповідач звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій через порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк, звернувшись до суду з позовом у 2014 році, пропустив позовну давність, тому що право звернення до суду у нього виникло у 2011 році. Крім того, відповідач зазначала, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без її участі, оскільки вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи, у зв'язку з чим не змогла скористатись своїм правом на подання заяви про застосування позовної давності. Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив її заяву про перегляд заочного рішення. Апеляційний суд, посилаючись на правові висновки Верховного Суду України та на положення статті 303 Цивільного процесуального кодексу України, вважав неможливим застосувати наслідки пропуску позовної давності за відповідною заявою відповідача після ухвалення судового рішення. З огляду на це скаржиться на порушення права на подання заяви про застосування позовної давності.

14 грудня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою відкрив касаційне провадження у справі.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладений у новій редакції.

22 січня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до судового розгляду.

7 лютого 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Вказану ухвалу суд обґрунтовує формуванням різних правових позицій у постановах Верховного Суду України при вирішенні спірних правовідносин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-25цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15, від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 міститься висновок про те, що нові матеріально-правові вимоги, зокрема заява сторони про застосування позовної давності, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції.

Заочний розгляд справи у суді першої інстанції відповідно до статті 224 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справ судами) проводився за відсутності належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи відповідача. Тому Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що у цій справі в суду першої інстанції були відсутні передбачені законом підстави для ухвалення заочного рішення, оскільки дані про належне повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 231 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами) у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Пункт 2 частини першої статті 307 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами, не передбачав можливість скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції з переданням справи на новий розгляд з підстав її розгляду за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

З огляду на це Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що відсутній механізм забезпечення права відповідача подати заяву про застосування позовної давності під час апеляційного розгляду у випадку заочного розгляду справи за його відсутності та без належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

З огляду на зазначені обставини, враховуючи положення частини третьої статті 303 ЦПК України у системному зв'язку зі статтею 307 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами) та наведений правовий висновок Верховного Суду України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду констатував необхідність відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-25цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15 і від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

Підпункт 7 пункту першого розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 рокупередбачає, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні правацих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява №1365/07, 24 April 2008, § 39), «ОлександрВолков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року («Vyerentsov v. Ukraine», заява «№ 20372/11, § 65)).

З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо можливості відповідача подати в апеляційній інстанції заяву про застосування позовної давності у випадку, якщо суд першої інстанції не мав підстав ухвалювати заочне рішення, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на вказане справа розглядатиметься Великою Палатою Верховного Суду як судом касаційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, абзацом другим частини першої статті 401, частиною першою статті 402, підпунктом 7 пункту першого розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 29 березня 2018 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. С. ЗолотніковО. М. Ситнік
О. Р. КібенкоО. С. Ткачук
В. С. Князєв В. Ю. Уркевич
Л. М. Лобойко О. Г. Яновська