Справа № 180/1952/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Нанічкіної Н.М.,

з секретарем - Івановою О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради, житлово-будівельного кооперативу ДУ № 1 про визнання права власності на кооперативну квартиру в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на кооперативну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 приходилась їй матір'ю. На підставі ордеру № 327 від 27.03.1984 року ОСОБА_2 заселилася у квартиру АДРЕСА_1, була прийнята в члени Житлово-будівельного кооперативу ДУ № 1 та протягом 1984-1991 років сплачувала пайові внески. Станом на 1991 рік ОСОБА_2 виплатила свій пай в сумі 5682,79 крб. в повному обсязі. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги за законом, який фактично прийняв спадщину, є вона, дочка померлої. Інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. У жовтні 2017 року вона звернулась до приватного нотаріуса Єрьоменко Р.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва їй було відмовлено.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача житлово-будівельного кооперативу ДУ №1 Гіль Л.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Представник територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради в судове засідання не з'явився, про слухання справи відповідач повідомлений належним чином, заяви та клопотань, а також відзивів від нього не надходило.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, вивчивши спадкову справу № 118/2017, яка була заведена після смерті ОСОБА_2, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є рідною донькою ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.10).

15 червня 2005 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила дівоче прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла (а.с.9).

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Р.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2, оскільки вона є спадкоємцем першої черги за законом.

Постановою від 30 жовтня 2017 року приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Р.П. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що спадкодавець ОСОБА_2 при житті повинна була отримати право власності на квартиру і провести державну реєстрацію цього права власності в органах, які здійснюють державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, одна цього не зробила (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ордеру № 327 від 27.03.1984 року ОСОБА_2 заселилася у квартиру АДРЕСА_1, була прийнята в члени Житлово-будівельного кооперативу ДУ № 1 та протягом 1984-1991 років сплачувала пайові внески. Пай сплачено повністю в 1991 році (а.с.12).

Відповідно до ч.1, 3 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до норм діючого з 1991 році Закону України «Про власність» - член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно (ч.1 ст.15 Закону).

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» встановлено, що право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації.

Однак, даний Закон набрав чинності 03 серпня 2004 року, а відповідно до раніше діючого Закону України «Про власність» право власності члена житлового кооперативну на квартиру виникало з моменту виплати паю.

Отже, ОСОБА_2 за життя набула у власність квартиру АДРЕСА_1, але до дня смерті не отримала свідоцтво про право власності на квартиру.

За матеріалами спадкової справи № 118/2017 після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину звернулася лише донька померлої ОСОБА_1, тобто є єдиною спадкоємицею (а.с.21, 29).

Відповідно до ст.ст.525, 529, 548 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги

належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року встановлено: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки «Житлово-будівельного кооперативу ДУ № 1» № 1110 від 06.10.2017 року ОСОБА_2 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 1984 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Разом з нею на момент смерті була зареєстрована та проживала і продовжує проживати її дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.28).

Отже, ОСОБА_1 прийняла спадщину, фактично вступивши у права володіння спадковим майно.

Відповідно до ст.ст.560, 561 ЦК Української РСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивач за свідоцтвом про право на спадщину звернулася до нотаріуса лише через сімнадцять років - 09 жовтня 2017 року.

Статтею 1297 ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Враховуючи те, що на момент смерті ОСОБА_2 мала у власності квартиру АДРЕСА_1, і вказана квартира прийнята ОСОБА_1 як спадкове майно, суд, зважаючи на те, що задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не спричинить порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб, приходить до висновку про необхідність задовольнити позов та визнати за ОСОБА_1 право власності на вищевказану квартиру

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 141, 142, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на квартиру АДРЕСА_2.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Марганецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Судове рішення складено 05 лютого 2018 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна