Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2018 Справа №607/14457/17

міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря судового засідання Зубко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4 Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно - ? частину житлового будинку загальною площею приміщень 104,3 кв.м, житловою площею 62,4 кв.м, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала її чоловікові ОСОБА_5 як колишній робітничий двір, після смерті якого вона спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. 13 січня 2003 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та присадибну ділянку заповіла позивачу, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане житло, тому позивач просить суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку загальною площею приміщень 104,3 кв.м, житловою площею 62,4 кв.м, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без їхнього представника. Позовні вимоги визнає і просить задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого 21 квітня 1975 року Тернопільським райвідділом ЗАГС Тернопільської області, 03 вересня 1938 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із ОСОБА_6, у зв'язку з чим остання змінила прізвище на «ОСОБА_6».

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 03 березня 1993 року, видане Миролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно довідки, виданої Миролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, №1178 від 31 жовтня 2017 року, після смерті ОСОБА_5 прийняла спадщину його дружина ОСОБА_4.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 21 квітня 2003 року, виданого Миролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6 ОСОБА_7.

За життя, 13 січня 2003 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно якого належний їй на праві особистої власності ? житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та присадибну ділянку заповіла ОСОБА_3.

Відповідно до інформаційної довідки №1233 від 09 листопада 2017 року, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, станом на 06 листопада 2017 року по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_2 рахується за: ? частина - ОСОБА_5; ? частина ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9.

Згідно інформаційної довідки №1234 від 09 листопада 2017 року, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку АДРЕСА_2 за ОСОБА_5 в бюро не проведена.

Як слідує із довідки №1234 від 16 листопада 2018 року, виданої Виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, по АДРЕСА_3 станом на 01 липня 1990 року числиться ? частина житлового будинку - робітничий двір за ОСОБА_5 (голова двору - ОСОБА_5, дружина ОСОБА_4); ? частина житлового будинку - колгоспний двір (голова двору ОСОБА_3, дружина ОСОБА_8, син ОСОБА_1, онука ОСОБА_9).

Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори №3112/02-14 від 15 листопада 2017 року ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Відповідно до п. 20 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (які діяли на час виникнення спірних правовідносин), в графі «суспільна група господарства» записується станом на 1 січня відповідного року одна зі наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство особи, зайнятої індивідуальною трудовою діяльністю; селянське господарство; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася в залежності від роду занять голови господарства (сім'ї). Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім'ї, відноситься до тієї громадської групи, до якої ці особи відносились до переходу на пенсію.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сімї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

В судовому засіданні встановлено, що позивач в колгоспі не працювала.

Таким чином, на даний будинок не поширюється дія вимог ст.ст.120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року), якими регулюються відносини власності членів колгоспного двору.

Відповідно до ст.88 ЦК України (в редакції 1963 року) основу особистої власності громадян становлять трудові доходи. Особиста власність громадян і право її спадкоємства охороняються державою.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст.1216-1218 ЦК України).

Аналізуючи вище наведені обставини, суд вважає, що позов слід задоволити, визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку загальною площею приміщень 104,3 кв.м, житловою площею 62,4 кв.м, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 259, 263 - 268, 272, 273, 342, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу; ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України, суд ,-

Вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1) право власності на ? частину житлового будинку загальною площею приміщень 104,3 кв.м, житловою площею 62,4 кв.м, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

Копію рішення надіслати особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич