"23" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі
головуючої судді: Яровенко Н.О.,
при секретарі: Грінкевич А.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ЖЕД-409 Дніпровського району м. Києва, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та зобов'язання вчинити дії,
В серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ЖЕД-409 Дніпровського району м. Києва, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та зобов'язання вчинити дії посилаючись на те, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1. Починаючи з 2014 року мешканці квартири НОМЕР_1 у вказаному будинку, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 систематично затоплюють її квартиру, в результаті чого працівниками ЖЕД-409 було проведено обстеження квартири НОМЕР_2 та квартири НОМЕР_1, про що складено акти від 23 липня 2014 року, 02 грудня 2014 року, 09 лютого 2015 року, 30 червня 2015 року, 30 листопада 2015 року, 16 лютого 2016 року, 12 липня 2016 року та 16 грудня 2016 року з яких вбачається, що залиття відбувається через халатне відношення мешканців квартири НОМЕР_1 до сантехнічного обладнання. Внаслідок залиття квартири позивача, їй було завдано матеріальну шкоду в розмірі 8 209,59 грн., згідно висновку будівельно-технічого експертного дослідження від 12 липня 2017 року (вартість послуг склала 3 295,00 грн.). Співвласником квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_5 та КП по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва в особі начальника ЖРЕО-409 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 20 березня 2011 року, а тому позивач вважає, що через недотримання вимог законодавства та умов договору відповідачами ЖЕД-409 Дніпровського району м. Києва та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», співвласникам квартири АДРЕСА_1 було завдано матеріальну шкоду в зазначеному розмірі. Крім того, через порушення відповідачами законодавства України, позивачу було завдано і моральної шкоди, яка полягає у тому, що позивач не мала можливості в повній мірі користуватися своїм майном, адже в квартирі утворилися непридатні умови для проживання, внаслідок чого позивач змушена була проживати в іншому місці. Також у позивача виникла необхідність постійно відвідувати квартиру для усунення наслідків протікання, на що витрачалися час та грошові кошти, регулярні спори з відповідачами змушували позивача постійно нервуватися, що також завдало моральної шкоди. Оскільки залиття квартири відбулося з вини відповідачів, просить стягнути з останніх на користь позивача 8 209,59 грн. завдану матеріальну шкоду, 10 000,00 грн. моральної шкоди, 3 295,00 грн. відшкодування за проведення будівельно-технічного дослідження, 1 280,00 грн. судового збору та зобов'язати відповідачів вчинити дії для припинення залиття її квартири в майбутньому.
Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник позивача ОСОБА_6 надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 23 січня 2018 року в судовому засіданні постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.
У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.
За змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Як з'ясовано судом, починаючи з 2014 року в квартирі АДРЕСА_1 постійно відбуваються залиття з вищерозташованої квартири НОМЕР_1 цього ж будинку.
23 липня 2014 року комісією в складі головного інженеру ОСОБА_7, майстра т/д № 7 ОСОБА_8 та заступника начальника ОСОБА_9, складено акт про залиття квартири АДРЕСА_1, який затверджений начальником ЖРЕО-409 ОСОБА_10 (а.с. 29). Аналогічні акти були складені 02 грудня 2014 року (а.с. 30), 09 лютого 2015 року (а.с. 31), 27 червня 2015 року (а.с. 32), 30 листопада 2015 року ( а.с. 33), 16 лютого 2016 року (а.с. 34), 12 липня 2016 року (а.с. 35), 16 грудня 2016 року (а.с. 36), 08 червня 2017 року (а.с. 37), з яких вбачається, що регулярне затоплення вказаної квартири відбувається по халатному відношенню мешканців квартири АДРЕСА_3 до сантехнічного обладнання.
Згідно листа начальника ЖРЕО-409 на ім'я директора КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» вбачається, що власником особового рахунку квартири АДРЕСА_4 є відповідач ОСОБА_2, також в квартирі проживають ОСОБА_4, ОСОБА_3 та двоє малолітніх дітей. У вказаній квартирі антисанітарні умови для проживання, постійний сморід, в кімнатах накопичення мотлоху, бруд, сантехніка в незадовільному стані, що спричиняє затоплення квартири, що розташована нижче (а.с. 8).
Виходячи з положень ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд враховує, що шкода заподіяна майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії (бездіяльність) останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).
Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. ( ст. 386 ЦК України).
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Звертаючись з позовом до суду, позивач просить відшкодувати за рахунок відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 8 209,59 грн., яка заподіяна внаслідок залиття квартири, оцінка заподіяної шкоди визначена позивачем на підставі висновку № ED-1301-1-638.17, складеної 12 липня 2017 року судовим експертом судової незалежної експертизи України ОСОБА_11 (а.с. 9-17).
Враховуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що залиття квартири позивача сталось саме з вини мешканців квартири АДРЕСА_4. Крім того, судом не встановлено вини відповідачів ЖЕД-409 Дніпровського району м. Києва, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» в залитті квартири АДРЕСА_1, оскільки з актів про залиття квартири вбачається, що залиття відбувається через халатне відношення мешканців квартири НОМЕР_1 у вказаному будинку до сантехнічного обладнання, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 8 209,59 грн. та відшкодування за проведення будівельно-технічного експертного дослідження у розмірі 3 295,00 грн. саме з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою.
Вказані позивачем причини завдання їй моральної шкоди, спричинені залиттям квартири та поведінкою відповідачів, об'єктивно не підтверджені жодним належним та допустимим доказом і не є підставою для відшкодування моральної шкоди за ст. ст. 23, 1167 ЦК України, тому суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.
Крім того, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову в частині зобов'язання відповідачів вчинити необхідні дії для припинення залиття квартири АДРЕСА_1, оскільки цивільним-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалювати рішення на майбутнє.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ЖЕД-409 Дніпровського району м. Києва, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та зобов'язання вчинити дії підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11 504,59 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
В порядку ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 213,34 грн. з кожного.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 22, 23, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ЖЕД-409 Дніпровського району м. Києва, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 30 січня 2018 року.
Суддя Н.О.Яровенко