РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/7955/15-ц

Провадження № 2/643/561/18

29.01.2018 р. м.Харків

Московський районний суд м.Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Арестовій І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом прокурора Московського району м.Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності, витребування квартири від добросовісного набувача,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року прокурор Московського району м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, посилаючись на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2014 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3

19 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, за яким остання набула у власність вказану квартиру.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області 29 квітня 2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2014 року скасовано, провадження у справі закрито.

Крім того, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 2 вересня 2014 року було визнано спадщину на квартиру № 34 у будинку № 24 по Командарма Уборевича у м. Харкові, що належала на праві власності ОСОБА_3, відумерлою та передано вказану квартиру територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради. Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 набула право власності на спірну квартиру всупереч вимогам діючого законодавства, порушуючи права та інтереси держави, прокурор просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ч. З ст. 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі ст. 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

За загальним правилом наслідком недійсності угоди є застосування двосторонньої реституції, яка не ставиться в залежність від добросовісності сторін угоди.

Разом із тим ч. З ст. 216 ЦК України передбачено, що загальні наслідки недійсності угоди застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності, зокрема, ст. 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Згідно із ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. При встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов'язальний спосіб захисту. У зобов'язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Так як Харківська міська рада вважає себе власником спірної квартири на підставі рішення Харківської міської ради від 29 жовтня 2014 рог № 1683, а оспорений прокурором в інтересах цієї ради договір купівлі-продажу від 19 лютого 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якому Харківська міська рада стороною не була, то вимоги прокурора про визнання недійсним правочину задоволенню не підлягають. Під час розгляду справи в суді прокурор доповнив свої позовні вимоги та просить суд також визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за територіальною громадою м.Харкова в особі Харківської міської ради та витребувати квартиру від добросовісного набувача ОСОБА_2 на користь територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради. Зважаючи на рішення Московського районного суду м.Харкова від 02.09.2014 р., яким визнано спадщину на квартиру № 34 у будинку № 24 по Командарма Уборевича у м. Харкові відумерлою та передано вказану квартиру територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради та рішення Харківської міської ради від 29.10.2014 р. № 1683 "Про комунальну власність м.Харкова" (Дадаток 2), яким квартиру прийнято до комунальної власності територіальної громади м.Харкова, суд вважає, що з підстав, передбачених ст. 392 ЦК України, підлягають задоволенню позвні вимоги прокурора про визнання права власності на спірну квартиру за територіальною громадою м.Харкова в особі Харківської міської ради.

Також суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги про витребування спірної квартири від добросовісного набувача ОСОБА_2 на користь територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 388 ЦК україни. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідачів. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 за територіальною громадою м.Харкова в особі Харківської міської ради.

Витребувати квартиру АДРЕСА_2 від добросовісного набувача ОСОБА_2 на користь територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 8 158, 75 грн. в рівних частках з кожного на користь прокуратури Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: прокурор Московського району м. Харкова, м.Харків, вул.Маршала Батицького, 23,

Відповідач: ОСОБА_1, АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2, АДРЕСА_4

Третя особа: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м.Харків, м. Конституції, 7

Суддя - Я.М.Горбунова