РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23.12.2014 року. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області відповідач виплачує аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі по 250 грн. щомісячно починаючи з 12.01.2010 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання дитини є недостатньою, дочка ходить до школи, у зв'язку з чим зросли витрати на її утримання, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки позовна заява подана до суду до набрання чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України та на момент набрання чинності цієї редакції Кодексу, провадження за позовом не відкрито, відповідно до пункту 11 частини 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року подана позовна заява підлягає розгляду за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

26.12.2017 року відповідачем ОСОБА_2 подано заперечення на позовну заяву про збільшення розміру аліментів, в якому зазначено, що позовні вимоги в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 він не визнає, оскільки отримує мінімальну заробітну плату та має на утриманні свою матір ОСОБА_4, яка ніде не працює. Згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 500 гривень щомісячно.Розгляд справи просить проводити у його відсутності.

Позивач на судовий розгляд справи не з»явилась, однак подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подавав клопотань про відкладення судового розгляду.

Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З дослідженого свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16.02.2010 року, з ОСОБА_2 стягуються аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 250 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позов, суд бере до уваги, що відповідач сплачує аліменти в розмірі по 250 грн. щомісячно, котрий згідно вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2018 р» не є мінімальним, оскільки є значно меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, а також не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не позбавляє платника чи одержувача аліментів права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, відповідно до положень статті 192 СК України, оскільки дана норма дає право особі звернутись до суду і в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У даній справі таким випадком є сплата відповідачем аліментів у розмірі, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України, що дає право позивачу звернутись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров'я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини.

Крім того, відповідач заперечуючи позовні вимоги зазначив, що на його утриманні перебуває матір. При цьому, на підтвердження даної обставини не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що матір є непрацездатною, в зв»язку з чим перебуває на його утриманні. Сам факт того, що матір непрацює, не свідчить про те, що вона перебуває на утриманні відповідача.

Окрім цього, обставина отримання відповідачем мінімальної заробітної плати не звільняє його від обов»язку утримувати неповнолітню дитину, та не є підставою для сплати аліментів на утримання дитини в розмірі меншому, ніж визначено ст. 182 СК України, як цього просить відповідач.

Враховуючи те, що після визначення судом аліментів в розмірі 250 грн. на дитину, значно збільшились витрати на її утримання і даний розмір аліментів не забезпечує звичайних потреб дитини та її гармонійний розвиток, є значно меншим мінімального розміру аліментів, котрий визначений законодавством, внаслідок збільшення витрат на дитину змінився також матеріальний стан позивача, що в контексті ч.1 ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними і підлягають до задоволення.

Сплата відповідачем аліментів в розімір 1000 грн. жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини, оскільки є наближеним до мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст.182 СК України.

Визначення аліментів у меншому розмірі порушить як вимоги вищенаведеної норми закону, так і конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16.02.2010 р. з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПННОМЕР_2), уродженця та жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 із 250 грн. на 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 704,80 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02.03.2018 р.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук