Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

за участі сторін:

представник позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Олександрівської клінічної лікарні м. Києва» про визнання незаконним та скасування наказу про застування дисциплінарного стягнення,

в с т а н о в и в:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Олександрівської клінічної лікарні м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення. Позовні вимоги мотивує тим, що він працює на посаді завідуючого сателітним відділенням діалізу Олександрівської клінічної лікарні м. Києва та виконує посадові обов'язки, передбачені Посадовою інструкцією завідуючого відділенням нефрології та діалізу, лікаря нефролога ОСОБА_3, затвердженої головним лікарем Олександрівської клінічної лікарні м. Києва від 23 лютого 2016 року. Відповідно до п. 1.2 Посадової інструкції, основними завданнями завідуючого відділенням є керівництво діяльністю всього персоналу з метою належної організації лікувально-діагностичного процесу, підвищення ефективності та якості медичної допомоги хворим. П. 2.4.1 Посадової інструкції передбачено, що на нього покладено обов'язок контролювати роботу лікарів і консультантів, ведення медичної документації, а тому вся медична документація, ведення якої відбувається у відділенні нефрології та діалізу лікарні, перебуває на його постійному контролі у відповідності з обов'язком, покладеним на нього Посадовою інструкцією. У період з 10 липня 2017 року по 24 липня 2017 року він перебував на лікарняному в зв'язку з хворобою.

Під час його відсутності без його відома, за Розпорядженням Головного лікаря Олександрівської клінічної лікарні м. Києва № 15 від 10 липня 2017 року «Про надання інформації щодо виконання Наказу Головного лікаря № 60 від 27 квітня 2017 року», проведено перевірку історії хвороб пацієнтів, яким призначалися дороговартісні лікарській препарати за I півріччя 2017 року. З вказаним Наказом позивач ознайомився лише 24 липня 2017 року. Зазначив, що перебуваючи на лікарняному, жодної з історій хвороб пацієнтів він фізично надати для перевірки не міг, був позбавлений надати пояснення та зауваження щодо перевірки, яка проводилася у відділенні, що безпосередньо підпорядковане йому, та бути присутнім при її проведенні. Наказом головного лікаря Олександрівської клінічної лікарні м. Києва № 247-к від 24 липня 2017 року йому було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків. Вважає, що наказ є однобічним, ґрунтується лише на власному уявленні посадових осіб, які прийняли вказаний наказ, так як в його діях відсутній склад адміністративного проступку.

Зазначив, що посилання в доповідній записці заступника головного лікаря Олександрівської клінічної лікарні м. Києва на невідповідність ведення медичної документації Наказу МОЗ від 29 травня 2013 року № 35 є безпідставним, оскільки даним Наказом затверджені форми первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров'я, проте які не мають відношення до предмету проведеної перевірки, а тому не можуть бути підставою для висновку про незабезпечення посиленого контролю за веденням медичної документації у відділенні. Зазначає, що з амбулаторних карт пацієнтів чітко вбачається, що дозування препаратів розрахувалося у відповідності з потребами кожного пацієнта із врахуванням обов'язкових показників маси тіла, рівня гемоглобіну та інших індивідуальних особливостей пацієнта для забезпечення належного рівня лікування, а тому відсутність розрахунків доз еритропоетинстимулюючих засобів в медичних картах пацієнтів не є порушенням ведення медичної документації у сателітному відділенні діалізу, оскільки така відсутність обумовлена саме чітким слідуванням вимог профільного законодавства з охорони здоров'я і ні в якому разі не може вважатися неналежним виконанням службових обов'язків працівниками сателітного відділення діалізу лікарні. Крім того, такий порядок заповнення і ведення медичної документації є усталеним у відділенні діалізу, всі попередні перевірки, які здійснювалися адміністрацією лікарні, не встановлювали жодних порушень у заповненні і веденні медичної документації, що свідчить про те, що висновки здійсненої перевірки є надуманими та спрямованими на притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією лікарні ніколи раніше не проводилося вимірювання витрат діалізного концентрату, станом на липень 2017 року у сателітному відділенні гемодіалізу лікарні не затверджувалися і не встановлювалися норми витрат діалізного розчину на 1 сеанс гемодіалізу та в наказах розподілу витратних матеріалів, відповідно до яких відділення отримувало концентрат діалізного розчину, не вказуються нормативи закупівель чи витрат на 1 сеанс гемодіалізу, а тому використання діалізного розчину у сателітному відділенні гемодіалізу здійснюється в повній відповідності та з дотриманням вимог профільного законодавства у сфері охорони здоров'я. Наголосив, що всі пацієнти неодноразово протягом місяця оглядаються лікарями та в медичних документаціях присутні всі необхідні записи, які об'єктивно відображають реальний стан пацієнта на момент огляду. Відсутність динаміки в записах лікарів свідчить лише про високий клас лікування, високу якість та тривалість життя на діалізі, а тому вказані обставини свідчать про повне забезпечення посиленого контролю за веденням медичної документації лікарями та безпосередньо ним, як завідуючим відділенням.

Крім того, вказав, що відносно нього наявна ще одна догана, оскарження якої здійснюється ним в Печерському районному суді м. Києва, а тому є всі підстави вважати, що справжньою причиною ініціювання перевірки відносно нього була необхідність створення додаткових підстав для його звільнення.

29 листопада 2017 року представником відповідача ОСОБА_2 подано заперечення на позовну заяву з яких вбачається, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не доведені допустимими доказами. Так, долучена позивачем до матеріалів справи Посадова інструкція, не затверджена в установленому законодавством порядку та не підписана самим позивачем, а тому вона не може прийматися судом до уваги з урахуванням посилань представника позивача на права та обов'язки позивача, які передбачені долученою посадовою інструкцією. Натомість, діючою посадовою інструкцією завідувача сателітного відділення діалізу Олександрівською клінічної лікарні м. Києва ОСОБА_6 є Посадова інструкція від 17 квітня 2017 року, яка затверджена головним лікарем ОСОБА_7, з якою під розпис 21 квітня 2017 року ознайомлений ОСОБА_6 та яка знаходиться у відділі кадрів лікарні. Відповідно до п. 2.3 вказаної інструкції, завідувач відділенням зобов'язаний організовувати та здійснювати постійний контроль за якістю обстеження, лікування та догляду і корекції схеми діагностики і лікування пацієнтів шляхом первинного огляду усіх хворих, які надійшли на стаціонарне лікування, щоденного (незалежно від стану - по декілька разів на день) планового огляду не менше 25% хворих, які перебувають на лікуванні, з подальшим обговоренням результатів оглядів з лікуючими лікарями та результатів контрольних оглядів на лікарських нарадах; постійний аналіз якісних показників лікувально-діагностичного процесу у відділенні, а також постійне вивчення розбіжностей клінічних та поліклінічних, клінічних і патологоанатомічних діагнозів; контроль відповідності та своєчасності виконання лікарських призначень, методів лікування; контроль якості ведення медичної документації; ведення журналу дефектури діяльності відділення. П. 2.9 Посадової інструкції передбачено обов'язок безпосередньо організовувати та контролювати роботу щодо призначення наркотиків та прекурсорів і списання порожніх ампул та інших дороговартісних лікарських засобів та виробів медичного призначення, які перебувають на предметно-кількісному обліку, а п. 2.33 інструкції визначено обов'язок щодо визначення потреби відділення в лікарських засобах, виробах медичного призначення, витратних матеріалах та контролювати їхнє використання, списання у відповідних журналах обліку дороговартісних лікарських засобів та виробів медичного призначення, які підлягають предметно-кількісному обліку та завчасно (не пізніше тижня) доповідати профільним заступникам головного лікаря про можливу нестачу лікарських засобів, виробів медичного призначення для надання невідкладеної допомоги та надавати пропозиції щодо шляхів вирішення.

На підставі звернення депутати Київради ОСОБА_8 до Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради, наказом № 35 від 26 січня 2017 року було створено комісію щодо перевірки фактів, викладених в депутатському зверненні, за результатами якої було винесено довідку від 23 березня 2017 року з відповідними висновками. Враховуючи факти неналежного виконання посадових обов'язків, порушення вимог по веденню медичної документації виявлених при перевірці ДОЗ, викладених в зазначеній довідці, наказом Головного лікаря № 60 від 27 квітня 2017 року затверджено план заходів на виконання довідки комісійної перевірки ДОЗ, затвердженої наказом № 35 від 26 січня 2017 року, ОСОБА_6 зобов'язано забезпечити в щоденниках записи про показання на призначення, розрахунок дози та списання лікарських препаратів, забезпечити цільове використання лікарських засобів, виробів медичного призначення, отриманих лікарнею за бюджетні кошти та інше. З даним наказом ОСОБА_6 був ознайомлений під розписку 10 травня 2017 року та жодних оскаржень висновків, зазначених в довідці, не зробив. В подальшому, 10 липня 2017 року Головним лікарем було видано Розпорядження № 15 року «Про надання інформації щодо виконання Наказу Головного лікаря № 60 від 27 квітня 2017 року» терміном до 14 липня 2017 року, задля чого в телефонному режимі було викликано позивача до головного лікаря, однак, через 30 хв. позивач повідомив про погіршення самопочуття та звернення до лікуючого лікаря. Дані дії позивача свідчать про ознайомлення останнього з планом заходів 10 травня 2017 року та невиконанням його. Вказаний факт порушення вбачається з доповідної заступника головного лікаря ОСОБА_9, якому безпосередньо підпорядковується сателітне відділення діалізу, яка зареєстрована 14 липня 2017 року вх. № 347/1 та подана на виконання Розпорядження № 15.

Крім того під час проведення ДОЗ комісійної перевірки, зокрема, відділення діалізу, перевіряючим були надані журнали обліку високовартісних засобів за 2016 рік, які підлягають предметно-кількісному обліку, при огляді яких звернуто увагу на відсутність жодного підпису завідувача відділенням, профільного заступника головного лікаря або заступника з лікувальної роботи, в журналах спостерігаються численні виправлення, тому комісією були зроблені висновки, відповідно до яких з боку завідувача відділення відсутній особистий контроль за веденням медичної документації лікарями відділень; відсутність контролю за дотриманням лікування у відповідності до клінічних та локальних протоколів надання медичної допомоги за відповідними нозологіями; відсутність відповідальності за дотриманням організації лікувально-діагностичного процесу; нехтування вимогами чинного законодавства в сфері охорони здоров'я. В.о. Головного лікаря на доповідній позивача було зобов'язано надати письмові пояснення по суті, однак, після виходу з лікарняного 24 липня 2017 року останній був ознайомлений з доповідною та резолюцією, однак, жодних пояснень по суті не надав, в зв'язку з чим 24 липня 2017 року о 15 год. 30 хв. було складено акт «Про ненадання письмових пояснень», за результатами якого 24 липня 2017 року було винесено наказ № 247-к про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, з яким позивач ознайомився 24 липня 2017 року під розпис. Таким чином, підсумовуючи викладене позивач, як завідуючий сателітним відділенням діалізу, не дотримувався передбачених посадовою інструкцією обов'язків по веденню медичної документації, які були виявлені комісією під час проведення перевірки, а саме щодо показань, призначень, розрахунку та списання лікарських препаратів, що ставить під сумнів об'єктивність, ефективність та цільове використання дороговартісних препаратів, закуплених за кошти держави, в зв'язку з чим наказ № 247-к від 24 липня 2017 року є законним та правомірним.

01 лютого 2018 року представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 подала відповідь на заперечення (відзив), з якої вбачається невідповідність обставин, викладених у запереченнях фактичним обставинам справи та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів, які б підтверджували підстави заперечень проти позову. Так, станом на день подачі відповіді на заперечення адміністрацією лікарні до відділення сателітного гемодіалізу не повернуто посадову інструкції позивача, а тому незважаючи на відсутність Посадової інструкції у сателітному відділені діалізу, позивачем здійснювалося та здійснюється контроль за використанням та списанням усіх лікарських засобів та виробів медичного призначення у відповідних журналах обліку та впродовж 2017 року зауважень з боку Головного лікаря лікувальної роботи та бухгалтерії стосовно ведення журналів обліку всіх лікарських засобів та виробів медичного призначення відсутні. Звернула увагу на те, що долучену представником відповідача Посадову інструкцію позивач від адміністрації лікарні не отримував, а тому в порушення ст. 29 КЗпП України, адміністрація лікарні не повідомила позивача про затвердження нової посадової інструкції в установленому законом порядку, затвердила її заднім числом після подання на вичитку та відмовлялася надати її для ознайомлення, а тому позивач весь час вважав чинною та керувався інструкцією від 2016 року.

Крім того, в природі не існує визначення терміну «дороговартісний лікарський препарат», а тому неможливо визначити, які препарати відносяться до дороговартісних, а які - ні, яка гранична цінова межа для того, щоб лікарський препарат вважався дороговартісним. У відділення надходили лише лікарські препарати, які підлягають предметно-кількісному обліку, жодного виробу, який в медичній, бухгалтерській документації, чи в наказах про отримання, чи в товарно-транспортних накладних називався «дороговартісним лікарським препаратом» на баланс відділення, яким керує позивач, не надходило, хворим не призначалося, з балансу не списувалось. Крім того, комісія, яка проводила перевірку, не досліджувала безпосередньо список за місцем проживання, які отримували пацієнти, і не може ніяким чином оцінювати те, чого вона не бачила та не перевіряла, а тому вказані дії комісії свідчать про те, що члени комісії проявили некомпетентність стосовно вимог діючого законодавства і висунули безпідставні вимоги та звинувачення. Зазначила, що твердження представника відповідача про те, що зі сторони позивача не було жодних оскаржень висновків, зазначених в довідці від 23 березня 2017 року, є недостовірною інформацією, спрямовує на введення в оману суд, оскільки позивач звертався з листом до лікарні вх. 401 від 11 травня 2017 року, а також на адресу адміністрації лікарні було надіслано лист із поясненнями і адміністрація вимагала квитанції і чек за надісланий поштовий чек, який вона і отримала. Таким чином, вказані обставини свідчать про належне виконання позивачем його посадових обов'язків на посаді завідуючого сателітним відділенням діалізу Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, а також факт помилкових тверджень представника відповідача, їх невідповідності фактичним обставинам справи та недоведеності доказами.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, визнати незаконним та скасувати наказ № 247-к від 24 липня 2017 року про застування до ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення.

В судовому засіданні представник відповідача Олександрівської клінічної лікарні м. Києва ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на заперечення проти позову, подану ним до суду.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ОСОБА_3 працює на посаді завідуючого сателітного відділення діалізу, на якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани.

Відповідно до наказу Департаменту охорони здоров»я від 26.01.2017 року № 35 була призначена комісійна перевірка належного функціонування Олександрівської клінічної лікарні м. Києва.

За результатами проведеної перевірки складена довідка від 23.03.2017 року, відповідно до якої запропоновано головному лікарю Олександрівської клінічної лікарні м. Києва ОСОБА_7 вжити заходів відповідного реагування (дисциплінарного впливу) до керівників перевірених комісією відділень Лікарні «…відділення нефрології та діалізу» за неналежне виконання своїх посадових обов»язків, за порушення вимог по веденню медичної документації, відсутність записів в щоденниках про показання та призначення препаратів аранесп, гемакс, епобіокрин, які були отримані Лікарнею згідно централізованого розподілу. Відсутність розрахунків доз їх списання, що не дає об»єктивної оцінки про їх призначення, використання та списання у відділенні нефрології та діалізу (а.с.72-77).

Наказом головного лікаря Олександрівської клінічної лікарні м. Києва № 60 від 27.04.2017 року враховуючи факти неналежного виконання своїх посадових обов»язків, порушення вимог по веденню медичної документації, виявлених при перевірці комісією Департаменту охорони здоров»я, викладених в довідці від 27.03.2017 року, наказано заступникам головного лікаря: взяти під особистий контроль виконання пропозицій комісійної перевірки Департаменту охорони здоров»я забезпечити дворівневий контроль за діяльністю підпорядкованих їм відділень, розглянути викладені в довідці Департаменту охорони здоров»я та надати пропозиції по вжиттю заходів дисциплінарного впливу. Завідуючим відділень взяти під особистий контроль вкидання посадових обов»язків підпорядкованих їм лікарів. Затверджено план заходів. (а.с.69-71). З даним наказом ОСОБА_10 ознайомлений під підпис 10.05.2017 року (а.с.71).

До матеріалів справи надана копія посадової інструкції завідувача сателітним відділенням діалізу, яка затверджена 17.04.2017 року головним лікарем Олександрівського клінічної лікарні м. Києва, з якою ОСОБА_10 ознайомлений 21.04.2017 року під особистий підпис (а.с.61-68).

В судовому засіданні представник позивача зазначила, що позивач був ознайомлений з інструкцією, але вона не була повернута йому для щоденного використання.

Відповідно до п. 2.3. посадової інструкції завідувач відділенням здійснює безпосереднє керівництво діяльністю лікарів та старшої медичної сестрі відділення.

Пунктом 2.9. посадової інструкції передбачено, що завідувач відділення безпосередньо організовує та контролює роботу щодо призначення наркотиків та прекурсорів і списання порожніх ампул та інших дорого вартісних лікарських засобів та виробів медичного призначення, які перебувають на предметно-кількісному обліку.

Пунктом 2.33. посадової інструкції передбачено, що завідувач відділенням визначає потреби відділення в лікарських засобах, виробах медичного призначення, витратних матеріалах та контролює їхнє використання, списання у відповідних журналах обліку дорого вартісних лікарських засобів та виробів медичного призначення, які підлягають предметно-кількісному обліку та завчасно (не пізніше тижня) доповідати профільним заступникам головно лікаря про можливу нестачу лікарських засобів, виробів медичного призначення для надання невідкладної допомоги та надавати пропозиції щодо шляхів вирішення.

10.07.2017 року головний лікар Олександрівської клінічної лікарні м. Києва видає розпорядження № 15 про надання інформації щодо виконання наказу № 60 від 27.04.2017 року (а.с.80).

На виконання даного розпорядження заступником головного лікаря ОСОБА_11 було складено доповідну записку, яка зареєстрована 14.07.2017 року за вхідним № 374/1. Так, у вказаній доповідній записці зазначено: 1. під час проведення планових перевірок відділень лікарні згідно графіку завідувачами відділень не в повній мірі забезпечується посилений контроль за веденням медичної документації лікарями… ; 2. У сателітному відділенні діалізу суттєвих зауважень по веденню, обліку , списанню не має; 3. На протязі двох місяців в медичних картках пацієнтів, що перебувають на амбулаторному лікуванні програмним гемодіалізом або перитонеальним діалізом відсутні розрахунки еритроетистимуючих засобів. У пацієнтів, які перебувають на нічному гемодіалізі тривалістю понад 6 годин, втрати діалізного концентрату перевищує встановлені нормативи ( за нормативами закупівлі втрати складає 5 літрів на один діаліз) на 1-2 літри без обґрунтування причин пролонгованого діалізу. В частині амбулаторних карт, відсутні щомісячні протоколи огляду хворих, тоді як існуючі містять формальні записи, які не відображають динаміку патологічного процесу, що є порушенням вимог наказу МОЗ України від 29.05.2013 року № 435 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров»я, які надають амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу населенню, незалежно від підпорядкування та форм власності» і наказу МОЗ України від 11.02.2016 року № 89 «Про затвердження та впровадження медіко-технологічних документів зі стандартизації медичної допомоги пацієнтам з хронічною хворобою нирок V стадії із застосуванням гемодіалізу або перитонеального діалізу». Таким чином, виходячи з наведеного, просить головного лікаря винести догану завідувачу сателітним відділенням діалізу ОСОБА_3 за неналежне виконання посадових обов»язків (а.с.10-11).

Наказом в.о. головного лікаря Олександрівської клінічної лікарні м. Києва від 24.07.2017 року № 247-к відповідно до статей 147-149 КЗпП України, враховуючи факт порушення вимог по веденню медичної документації та неналежного виконання посадових обов»язків завідуючим сателітного відділення діалізу до ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у виді догани (а.с.9).

Підставою застосування дисциплінарного стягнення стало розпорядження від 10.07.2017 року № 15, доповідна заступника головного лікаря ОСОБА_11, акт про ненадання письмового пояснення від 24.07.2017 року.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України догана, як вид дисциплінарного стягнення, застосовується за порушення трудової дисципліни.

Відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Конституція України, проголосивши Україну соціальною, правовою державою, визначила зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема її обов'язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (статті 1, 3 Конституції України).

Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Стаття 43 Конституції України у відповідності зі ст.23 Загальної декларації прав людини проголошує право кожного на працю, що включає у себе можливість заробляти собі на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. Визначаючи право на працю як основу життєдіяльності людини, Конституція України закріплює та гарантує основні трудові права громадян (ст.ст.43,44,45,46) і визначає, що основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення, принципи регулювання праці та занятості визначаються законами України (п.6 частини першої ст. 90 Конституції України). Основним законом, який закріпляє право на працю та шляхи його реалізації, є Кодекс законів про працю України.

Статтею 2 КЗпП України одночасно передбачено і право громадянина на працю і право на отримання за працю заробітної плати не нижче встановленого державою мінімального розміру. Працівники реалізують право на працю шляхом укладання трудового договору на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно дост.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана та звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Органами, правомочними застосовувати дисциплінарні стягнення, відповідно до ст. 147-1 КЗпП України є орган, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну відповідальність, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов'язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов'язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників.

Строк для застосування дисциплінарного стягнення, визначений ст. 148 КЗпП України, яка передбачає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення, відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 149 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Позивач вказує, що вимог ведення медичної документації не порушував, посадові обов»язки виконував належно. Вся медична документація, ведення якої відбувається у відділенні нефрології та діалізу лікарні, перебуває на його постійному контролі.

Даючи оцінку доповідної записці заступника головного лікаря з лікувальної роботи ОСОБА_11, що стала підставою для застосування дисциплінарного стягнення, суд наголошує на наступному. З даної доповідної записки не вбачається, які саме медичні картки пацієнтів, які перебували на амбулаторному лікуванні, були предметом перевірки. В яких з них відсутні розрахунки доз еритропоєтинстимуюючих засобів. У які медичні карти пацієнтів, які перебували на нічному гемодіалізі, були перевищені нормативи витрати діалізного концентрату. Інформація, яка міститься в даній доповідній є неконкретною та має формальні ознаки, а тому не могла бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Крім цього, в доповідній записці заступник головного лікаря посилається на наказ МОЗ України від 29.05.2013 року № 435 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров»я, які надають амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу населенню, незалежно від підпорядкування та форм власності», що є безпідставним , оскільки даним наказом затверджено форми первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення.

Посилання представника відповідача на довідку від 23.03.2017 року, що вона стала підставою для застосування дисциплінарного стягнення є необґрунтованим, оскільки з наказу про застосування дисциплінарного стягнення чітко вбачається, що стало підставою для оголошення догани. Крім цього, після проведення перевірки Департаментом охорони здоров»я, головний лікар мав всі можливості застосувати дисциплінарне стягнення до ОСОБА_3, оскільки за результатами проведеної перевірки головному лікарю Олександрівської лікарні було запропоновано вжити заході відповідного реагування (дисциплінарного впливу), в тому числі і до керівника відділення нефрології та діалізу. Замість відповідного реагування головний лікар лікарні видає наказ від 27.04.2017 року № 60 «Про затвердження плану заходів на виконання Довідки комісійної перевірки Департаменту охорони здоров»я.

Судом встановлено, що письмові пояснення позивач не надав, про що був складений акт, який представник позивача не долучила до матеріалів справи. Але в судовому засіданні представника відповідача пояснила, що з пропозицією надати письмові пояснення до ОСОБА_10 24.07.2017 року об 11-00 звернулись уповноважені представники лікарні. В цей же день о 14-45 вони повторно звернулись до позивача з пропозицією надати письмові пояснення, на що він відмовився. Представник позивача в судовому засіданні підтвердила факт того, що позивачем дійсно не надавалися письмові пояснення, але він не відмовлявся надати письмові пояснення, а пояснив, що враховуючи, що він перший день вийшов з лікарняного, йому необхідний час для дачі пояснень. Крім цього, з наказом від 10.07.2017 року він ознайомився лише 24.07.2017 року. Сторонами не заперечується той факт, що з 10.07.2017 року по 24.07.2017 року позивач перебував на лікарняному. Даючи оцінку даному факту суд приходить до висновку, що оскільки позивач перебував на лікарняному під час перевірки у його відділенні і лише 24.07.2017 року повернувся до роботи, відповідач надав дуже мало часу на надання письмових пояснень. На думку суду, відповідач дуже поспішно видав оспорюваний наказ в день повернення ОСОБА_10 з лікарняного до роботи не зажадавши від позивача письмових пояснень, що є порушенням порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім цього, з копії наказу про застосування дисциплінарного стягнення вбачається, що ОСОБА_3 з даним наказом ознайомився 24.07.2017 року о 15-42, що ще раз підтверджує факт поспішного прийняття оспорюваного наказу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, як встановлено судом, при винесенні наказу № 247-к від 24.07.2017 року лікарнею порушено вимоги ч.1 ст. 149 КЗпП України

Окрім того, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача .

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 2, 139, 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 141 ,258, 259, 263-265, 268, 293, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до Олександрівської клінічної лікарні м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про застування дисциплінарного стягнення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ головного лікаря Олександрівської клінічної лікарні м. Києва «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 247-к від 24.07.2017 року

Стягнути з Олександрівської клінічної лікарні м. Києва (місце знаходження 01601, м. Київ, вул..Шовковична, 39/1, ) на користь ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований 02098, АДРЕСА_1) 640 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2018 року.

Суддя Н.О.Яровенко