РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді- Чайка І.В.,

за участю секретаря - Алієвої І.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача- ОСОБА_9.,

відповідача - ОСОБА_4,

відповідача- ОСОБА_7.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 641/10240/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Харківської міської ради , третя особа: Відділ реєстрації місця проживання у Комінтернівському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа: Відділ реєстрації місця проживання у Комінтернівському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до ордеру № 234 від 04.11.1966 року, виданного Виконавчим комітетом Жовтневого району Ради депутатів , його матері - ОСОБА_8 була надана в користування квартира за адресою: АДРЕСА_1. На час звернення до суду з даним позовом , назва вулиці, номер будинку та квартири неоднаразово змінювались та на теперішній час остаточна адреса вказаної квартири є АДРЕСА_2 . 08.08.2017 року матір позивача померла. У вищевказаній квартирі зареєстрований та мешкає позивач по справі , а також зареєстровані відповідачі по справі , однак вони більш 10 років та по теперішній час не проживають у вказаній квартирі, їх речі відсутні , оплату за комунальні послуги не здійснюють, що ставить позивача у тяжке матеріальне становище, оскільки оплата за комунальні послуги нараховується на всіх зареєстрованих осіб.

Ухвалою суду від 26.12.2016 року провадження по вищевказаній справі відкрито.

Відповідно до ухвали суду від 02.02.2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради.

Ухвалою суду від 20.09.2017 року до участі по вказаній справі , в якості співвідповідача залучено Харківську міську раду.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали доводи позовної заяви та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення позову та зазначила , що позивач є її братом, з яким у неї склалися неприязні стосунки, оскільки він ображав та бив матір, а також перешкоджає їй та іншим відповідачам в проживанні спірної квартири, постійно змінює замки у вхідних дверях, хоча сам в квартирі не мешкає. Вона сплачує комунальні послуги , хоча і немає змоги мешкати в спірній квартирі. Також відповідач зазначила, що спірна квартира є неприватизованою, ордер на право користування квартирою видавався їх матері ОСОБА_8 З листопада 2017 року відповідач не мешкає в спірній квартирі, у зв'язку з тим , що позивачем були здійснені такі умови, які не надають такої можливості.

Представник відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на недоведеність та необгрунтованість позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначивши, що позивач є його дядько , який перешкоджає в проживанні у спірній квартирі, оскільки вхідні двері заварені та на теперішній час в ній ніхто не мешкає.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що позивач є його брат. Відповідач постійно жив у спірній квартирі, однак останні три роки в ній не проживає, оскільки позивач створив такі умови, що не дозволяють відповідачам мешкати в ній. Крім того, позивач змінював замки за вхідних дверях , що не дозволяє ним потрапити в квартиру. На теперішній час в спірній квартирі взагалі ніхто не мешкає.

Представник відповідача - Харківської міської ради в судове засідання не з"явився з невідомих суду причини, подав до суду письмові заперечення , в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необгрунтованість .

Представники третіх осіб в судове засідання не з"явилися, про день та час слухання справи посідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши доводи учасників справи, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволені позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування.

Судом встановлено, що відповідно до копії ордеру № 234 від 04.11.1966 року виданного Виконавчим комітетом Жовтневого району Ради депутатів , ОСОБА_8 була надана в користування квартира за адресою : АДРЕСА_1, з правом на житлову площу членів її родини : чоловіку - ОСОБА_10, сину- ОСОБА_1, доньки -ОСОБА_11 та матері -ОСОБА_12 ( а.с. 10)

Згідно ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

В судовому засіданні учасники справи у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України визнали факт,того, що назва вулиці, номер будинку та квартири неоднаразово змінювались та на теперішній час остаточна адреса спірної квартири є АДРЕСА_2.

Спірна квартира до теперішнього часу не приватизована, а отже відноситься до державного житлового фонду та перебуває у комунальній власності.

Згідно листа КП « Жилкомсервіс» від 04.04.2017 року , за адресою : АДРЕСА_2 на теперішній час зареєстровані : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5. ( а.с.79)

Отже, як встановлено вище відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 є неповнолітньою та її законним представником є відповідач ОСОБА_3, яка приходиться матір'ю неповнолітньої, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження дитини ( а.с. 173)

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї , за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України , визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Серед основних прав і свобод людини і громадянина Конституція України проголошує право на житло. Тобто право на житло-це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадянина України, оскільки воно стосується основ життя людини.

Відповідно до листа Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 03.10.2017 року , згідно обліків Слобідського ВП, відповідачі по даній справі із заявами щодо перешкод у користуванні власністю за адресою : АДРЕСА_2, в період часу з 01.01.2017 року по теперішній час до відділу поліції не звертались ( а.с.130)

Згідно листа КЗОЗ « Харківська міська поліклініка № 5» від 11.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 зверталась до медичного закладу за місцем реєстрації 12.10.2012 року, а ОСОБА_7 08.01.2016 року з приводу проходження флюорографічного обстеження; ОСОБА_4 в період 2007-2008 роки звертався до вказаного медичного закладу , з приводу проведення медичного огляду, до лікаря дільничного терапевта та інших лікарів спеціалістів. Крім того , останній в червні 2011 року чотири рази звертався до лікаря хірурга. ( а.с.131)

Суд не бере до уваги надані відповідачем ОСОБА_3 в якості доказів копії квитанції щодо сплати комунальних послуг за адресою АДРЕСА_2, оскільки у вказаних квитанціях платником зазначена ОСОБА_14, тобто особа яка не є учасником справи.

Відповідно до висновку Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 07.12.2017 року , вбачається що до вказаного відділу поліції 19.11.2107 року звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заявою з проханням прийняти міри до ОСОБА_15, який систематично перешкоджає їм у доступі до квартири АДРЕСА_2. За вказаними заявами було здійснено перевірку та заявникам рекомендовано звернутися до суду зі спірним питанням. ( а.с.152-153)

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 зазначила, що вона є знайомою позивача та його дружини та приходила до них в гості за адресою : АДРЕСА_2. Останній раз у вказаній квартири свідок була півтора роки тому. В квартирі мешкав тільки позивач з дружиною та матір позивача. Будь-яких речей, які б свідчили про проживання в квартирі інших осіб , свідок не бачила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17. зазначила, що позивач по справі є її чоловіком. У спірній квартирі вона з чоловіком мешкали з 1992 року та за свій рахунок здійснили ремонт. В спірній квартирі періодично мешкав ОСОБА_7, який є братом позивача. Сестра позивача- ОСОБА_3 та її син від першого шлюбу , яким є ОСОБА_4 мешкали у чоловіка ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_7 в 2006 року самостійно виїхав зі спірної квартири з власної ініціативи, оскільки у нього не склалися відносини з матір'ю. З 2002 року матір позивача мешкала сама в квартирі. Чоловік приїздив до матері та часто залишався ночувати там. Також свідок зазначила, що відповідач ОСОБА_3 в спірній квартирі не мешкає з 1986 року, відповідачі ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5 взагалі ніколи не мешкали у вказаній квартирі та їх речей там немає. З речей відповідача ОСОБА_7 в квартирі залишились шкаф та кровать інших його речей в квартирі не має.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що вона є дружиною відповідача по справі - ОСОБА_7, з яким перебуває у шлюбі з 2015 року. На теперішній час вона з чоловіком мешкають за орендованій квартирі, оскільки мешкати за місцем проживання чоловіка є неможливим, оскільки позивач їм погрожує. Інколи вона с чоловіком приїздили в спірну квартиру ночувати, та останній раз залишались в листопаді 2016 року. Позивач бив свою матір.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні зазначила, що є колишньою дружиною ОСОБА_7, з яким вона не мешкає вже чотири останніх років. Коли вони жили у шлюбі , мешкати в спірній квартирі було не можливо, у зв'язку зі сварками, які вчиняв позивач, також він бив матір. Також свідок вказує, що в спірній квартирі мешкала й ОСОБА_3 з двома дітьми та чоловіком.

Отже , в судовому засіданні встановлено, що між сторонами у справі склалися неприязні стосунки, що унеможливлює їх спільне співвмешкання в спірній квартирі.

Факт неприязних стосунків між сторонами у справі, підтверджується наданими суду копіями заяв звернення до відділу поліції як позивача так і відповідача ОСОБА_3

З огляду на вищезазначене, суд вважає , що позовні вимоги є необґрунтованими та такими , що задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надані докази , які б достовірно вказували на те, що відповідачі не проживають у спірній квартирі більш ніж шість місяців без поважних причин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Харківської міської ради, третя особа: Відділ реєстрації місця проживання у Комінтернівському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням -залишити без задоволення .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення по справі складено 31 січня 2018 року .

Суддя: І. В. Чайка