АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1178/18 Головуючий 1 інст. - Ковригін О.С.
Справа № 636/3797/17 Доповідач - Кісь П.В.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченка І.О.

- Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуїському районах та місту Чугуїв Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: ОСОБА_5 про скасування арешту та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4, відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуїському районах та місту Чугуїв Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування арешту, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуїв Головного територіального управління юстиції у Харківської області (далі по тексту - ВДВС) «про скасування арешту на спільне майно подружжя», в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив скасувати арешт 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки реєстраційний номер НОМЕР_1 в селі Веселівка Новомиргородського району Кіровоградської області, накладеного постановою старшого державного виконавця ВДВС Погрібною Т.С. від 11.09.2017 року у ВП №46326300.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4 вказував, що він після відкриття виконавчого провадження і по теперішній час продовжує оскаржувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 15.01.2015 року і не знав, що його скарги відхилені. Оскільки є інвалідом 2 групи у зв'язку з контузією, отриманою у 1987 році під час виконання обов'язків військової служби, за станом здоров'я не мав можливості контролювати хід вирішення судами його звернень, довіряючи ці питання на розсуд свого представника, а відтак впевнений у позитивному вирішенні його скарг.

Вважає, що постанова старшого державного виконавця Погрібної Т.С. від 11.09.2017 року не відповідає дійсності, оскільки рішення суду реально виконується шляхом утримання із його пенсії відповідної суми і не відповідає вимогам статей 2, 18, 19, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не забезпечено його права як учасника виконавчого провадження, при відкритті виконавчого провадження його не ознайомлено з правами, на його звернення ВДВС не надавало йому відповіді, а при арешті майна не враховано, що вказане майно є спільним майном подружжя, тобто його і дружини ОСОБА_5

09.11.2017 року ОСОБА_5 звернулася до Чугуївського міського суду із заявою про її залучення до розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ВДВС про скасування арешту у якості третьої особи на боці відповідача.

13.11.2017 року ОСОБА_5 звернулася до Чугуївського міського суду із позовною заявою до ВДВС про скасування арешту, в якій просила залучити її у якості третьої особи до розгляду справи за позовом ОСОБА_4 як співвласника арештованого майна і просила скасувати арешт 1/3 житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки реєстраційний номер НОМЕР_1 в селі Веселівка Новомиргородського району Кіровоградської області, накладеного постановою старшого державного виконавця ВДВС Погрібною Т.С. від 11.09.2017 року у ВП №46326300, вказуючи, що державний виконавець наклав арешт з порушенням ст.ст. 2, 18 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.60 СК України і ст.371 ЦК України, так 1/3 часка майна ОСОБА_4 в житловому будинку та ? частки земельної ділянки в натурі не виділені.

Ухвалою від 23.11.2017 року Чугуївський міський суд об'єднав позови ОСОБА_4 і ОСОБА_7 в одне провадження, а 24.11.2017 року постановив рішення про задоволення позовів та скасування арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця ВДВС Погрібною Т.С. від 11.09.2017 року у ВП №46326300, на 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельну ділянку реєстраційний номер НОМЕР_1 в селі Веселівка Новомиргородського району Кіровоградської області.

В поданій 14.12.2017 року апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати, вважаючи його необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також при невідповідності висновків суду обставинам справи, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_5 в повному обсязі, а провадження у справі в частині позову ОСОБА_4 закрити з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_8 вказує, що оскаржуваним судовим рішенням безпосередньо порушено його права, а саме рішення є завідомо неправосудним та прийнято поза межами правового поля, оскільки Чугуївський міський суд розглянув справу без його участі та залучення до розгляду справи, вирішив його права та обов'язки, залишивши поза увагою ту обставину, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.01.2015 року по справі № 636/5720/13-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.05.2015 року, скасовано рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 04.11.2014 року про відмову у задоволенні позову та постановлено нове рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 519 750 грн. у якості заборгованості за договором позики, 42 719,18 грн. у якості 3% річних за невиконання прийнятих зобов'язань та 2 854,49 грн. судових витрат, а в цілому суму - 565 323,67 грн.

05.02.2015 року ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 636/5720/13-ц, що виданий 29.01.2015 року Чугуївським міським судом Харківської області. Зазначене виконавче провадження в даний час знаходиться у провадженні ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ у Харківській області.

Згідно матеріалів зазначеного виконавчого провадження за період здійснення виконавчих дій, а саме з 05.02.2015 року по 01.09.2017 року, тобто за два з половиною роки, стягнуто лише 6 540 грн. з 565 323,67 грн., що становить лише 1,15% від загальної суми. Матеріалами виконавчого провадження також підтверджується відсутність у боржника коштів та інші цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

Окрім того матеріали виконавчого провадження містять підтвердження ухиляння відповідача (боржника) від виконання судового рішення, як то неявка на виклик державного виконавця, не допуск державного виконавця до житла для здійснення виконавчих дій, неповідомлення про отримання доходів і наявність належного йому нерухомого майна та інше.

Згідно отриманих старшим державним виконавцем Погрібною Т.С. відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, відповідач (боржник) є власником земельної ділянки площею 2 га, розташованій у Кіровоградській області, Новомиргородський р-н, Веселівська с/р, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Згідно інформації, наданої КП «Чугуївське МЕТІ» на запит державного виконавця, відповідачу на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Погрібним Д.І. 25.08.2006 року № 1665, належить 1/3 частки будинку АДРЕСА_1.

За клопотанням апелянта (стягувача у виконавчому провадженні) постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Погрібної Т.С. від 11.09.2017 року на вказане майно, що належить відповідачу, накладено арешт.

Тож, зважаючи на зазначене, оскаржуваним рішенням безпосередньо порушені права апелянта (стягувача у виконавчому провадженні), найбільш зацікавленого у найшвидшому закінченні завершальної стадії судового процесу - виконанні рішення суду, що з огляду на відсутність у боржника коштів та іншого майна, можливо лише шляхом звернення стягнення на наявне у нього майно, чому має передувати арешт цього майна.

Також ОСОБА_3 вказує, що в Чугуївському міському суді знаходиться цивільна справа № 636/4075/17 саме про виділ із частки спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, тобто того самого належного ОСОБА_4 майна, на яке постановою державного виконавця 11.09.2017 року накладено арешт.

В поданих в порядку ст.360 ЦПК України (в ред. ЗУ №2147-VIII від 03.10.2017р.) відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 старший державний виконавець ВДВС Погрібна Т.С. визнала повністю апеляційну скаргу і просила її задовольнити, справу просила розглянути без її участі.

Позивачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5, отримавши копії апеляційної скарги та ухвали апеляційного суду від 27.12.2017р. про відкриття, а також будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, відзив на апеляційну скаргу не подали, про причину неявки не повідомили.

Адвокат Лапко В.П., який, згідно умов укладеного с ОСОБА_4 29.03.2017 року договору №4-17 про надання правової допомоги та ордеру № 000196, взяв на себе зобов'язання надавати ОСОБА_4 правову допомогу (а.с.56, 57,58), в судове засідання апеляційного суду також не з'явився. В поданій апеляційному суду заяві адвокат Лапко В.П. просив відкласти розгляд справи, посилаючись на хворобу, однак доказів на підтвердження вказаних обставин, а також доказів неможливості розгляду справи за його відсутністю та відсутністю позивачів, причину неявки яких не повідомив, не надав.

Зважуючи на викладене та приписи ст.ст.130, 371, 372 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за відсутності вказаних учасників розгляду справи.

Переглянувши справу у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, сторонам та апелянтом не заперечується і підтверджується наявними у справі письмовими доказами, що підставою звернення до суду ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з позовами до ВДВС про зняття арешту з майна є постанова старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуїв Головного територіального управління юстиції у Харківської області (ВДВС) Погрібної Т.С. від 11.09.2017 року у виконавчому провадженні №46326300 про арешт майна, яке належить боржнику ОСОБА_4, а саме: 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки реєстраційний номер НОМЕР_1, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в селі Веселівка Новомиргородського району Кіровоградської області.

Виконавче провадження №46326300 було відкрито 15 лютого 2015 року постановою головного державного виконавця цього ж ВДВС на виконання виданого Чугуївським міським судом виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 565323 грн.67 коп., з яких 519750 грн. заборгованість за договором позики, 42719,18 грн. 3% річних за невиконання зобов'язань та 2854, 49 грн. судових витрат.

Обґрунтовуючи рішення від 24.11.2017 року про задоволення позовів, Чугуївський міський суд вказував, що при накладенні арешту виконавча служба не врахувала тієї обставини, що житловий будинок АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю боржника, його дружини та іншої особи, оскільки набутий у спільну часткову власність ОСОБА_4, ОСОБА_11 (донькою боржника) та ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу від 05.08.2006 року і реального виділу часток не було, а земельна ділянка в селі Веселівка Новомиргородського району Кіровоградської області також є спільною сумісною власністю позивачів, оскільки придбана боржником ОСОБА_4 під час перебування в шлюбі з ОСОБА_5

Перелічивши вказані позивачами доводи щодо належності їм на праві спільної власності житлового будинку і земельної ділянки, положення ст.41 Конституції України, ст.60 СК України, ст.ст.16, 319, 321, 371, 391 ЦК України та ст.ст.18,56 Закону України «Про виконавче провадження», суд зробив висновок, що позив підлягають задоволенню.

Вказане рішення підлягає скасуванню у зв'язку з низкою порушень норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно ст.213 ЦПК України ( в редакції на час розгляду і ухвалення рішення судом першої інстанції) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржене ОСОБА_3 рішення Чугуївського міського суду від 24.11.2017 року не відповідає.

Попри вимоги ст.214 ЦПК України суд не зазначив в рішенні які саме правовідносини випливають із встановлених обставин і яка саме з перелічених ним норм Кодексів та законів, що регулюють різні правовідносини, підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що подана ОСОБА_4 позовна заява є такою лише за назвою, а зміст її полягає в оскарженні дій та постанови державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, який наклав арешт на його, боржника ОСОБА_4 майно, яке є також спільною власністю інших осіб, що регулювалося на той час нормами ст.ст.383-389 розділу VII («Судовий контроль за виконанням судових рішень») ЦПК України.

Однак суд першої інстанції на цю обставину уваги не звернув і відкрив провадження у справі за позовом боржника ОСОБА_4 до ВДВС про скасування арешту нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця, не перевірив відповідність заяви ОСОБА_4 вимогам ст.ст.15, 119 ЦПК України, не відмовивши у відкритті провадженні за п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України та не роз'яснивши заявнику передбачений законом інший спосіб захисту прав учасника виконавчого провадження.

Постановляючи 23 листопада 2017 року ухвалу про залучення ОСОБА_5 у якості третьої особи та об'єднання її позовної заяви в одне провадження, суд залишив поза увагою ту обставину, що об'єднання в одне провадження допускається статтею 126 ЦПК України лише щодо кількох однорідних позовних вимог, а не скарги боржника на дії та рішення ВДВС та позовної заяви особи, яка дійсно може звертатися з позовом про зняття арешту та визнання права власності на помилково арештоване майно, так як не є стороною виконавчого провадження, а відтак і не може оскаржувати дії ВДВС та постанову про арешт майна боржника.

При цьому суд помилково посилався на ст.ст.123, 124 ЦПК України, якими регулюється прийняття судом зустрічного позову, оскільки за своєю правовою природою зустрічним позовом є такий, що передбачає зарахування вимог первісного позову, або коли його задоволення виключає повністю або частково задоволення первісного позову.

Крім того, прийнявши до свого провадження позовні заяви ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до ВДВС, суд першої інстанції не вирішив передбачені ст.130 ЦПК України питання, не визначився з колом осіб, які мають брати участь у справі у відповідності до змісту спірних правовідносин, не вирішив у перегаченому процесуальним законом порядку клопотання державного виконавця про залучення до розгляду справи стягувача ОСОБА_3, в інтересах саме якого в межах виконавчого провадження державним виконавцем прийнята постанова 11.09.2017 року про арешт майна боржника ОСОБА_4

Зазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи та постановлення 24.11.2017 року рішення у непередбачений процесуальним законом спосіб.

Оскільки суд першої інстанції при цьому вирішив питання про права та обов'язки інших осіб, які не брали участь у справі, в тому числі стягувача ОСОБА_3, який має право на апеляційне оскарження рішення у відповідності до вимог ст.292 ЦПК України, а також інших осіб, зокрема ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які, згідно договору купівлі-продажу від 05.08.2006 року є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1, то таке рішення не може вважатися законним та підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

При новому вирішення позовних заяв ОСОБА_4 і ОСОБА_5, апеляційний суд виходить з того, що подана ОСОБА_4 заява у формі позову до ВДВС має розглядатися в порядку, передбаченому нормами розділу VII («Судовий контроль за виконанням судових рішень») ЦПК України, а відтак провадження справи в цій частині підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України (в ред. ЗУ №2147 VIII від 03.10.2017р.), а задоволенні позову ОСОБА_4 має бути відмовлено, оскільки нею неправильно визначено коло учасників справи, зокрема відповідачів, та обрано спосіб захисту без урахування законодавчого визначення її статусу по відношенню до арештованої постановою державного виконавця земельної ділянки.

Таке судове рішення не перешкоджає ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернутися до суду захистом своїх порушених та невизнаних прав, згідно вимог ст.4 ЦПК України, однак з дотриманням встановленого цим Кодексом порядку.

Оскільки в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи, які б свідчили про обставини набуття права власності на земельну ділянку площею 2 га, розташованій у Кіровоградській області, Новомиргородський р-н, Веселівська с/р, кадастровий номер НОМЕР_1, а також належні дані про її вартість, то ОСОБА_5 при звернення з новим позовом у відповідності до вимог діючого ЦПК України належить також з урахуванням вказаних обставин визначитися з підсудністю з дотриманням вимог ст.30 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне стягнути 704 грн. з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги, а також стягнути з ОСОБА_5 на користь держави недоплачений судовий збір за подання позовної заяви у сумі 640 грн.

ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи, а тому звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 377, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24 листопада 2017 року скасувати і ухвалити нове.

Справу в частині щодо позову ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуїському районах та місту Чугуїв Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: ОСОБА_5 про скасування арешту - закрити.

У задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуїському районах та місту Чугуїв Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування арешту відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави судовий збір у розмірі 640 грн. у якості відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704 грн. у якості відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 лютого 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

О.А. Кружиліна