АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/1334/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м.Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Ладиченко С.В. 08 листопада 2018 року о 14 год. 52 хв. у м.Києві, у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА», ОСОБА_4 про допуск до виконання трудових обов»язків, виплату заробітної плати, виплату одноразового бонусу, укладення договорів, внесення запису до трудової книжки, надання акцій, поширення дії внутрішніх правил, надання мобільного телефону та службового автомобілю, гарантування оплати обідів та користування послугами фітнес-центру,-

встановила:

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов»язати ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА»:

- допустити його до виконання посадових обов'язків на посаді Директора департаменту по роботі з державними органами, установами та закладами освіти та науки ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА» на умовах, передбачених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, забезпечити його робочим місцем та роз'яснити умови праці;

- виплатити заробітну плату за час офіційного працевлаштування, починаючи з 14 березня 2016 року і станом на дату цієї позовної заяви включно, що становить суму у розмірі 634788 грн.;

- виплатити одноразовий бонус у розмірі 230833 грн., який мав бути виплачений у кінці першого місяця з моменту працевлаштування;

- укласти з ним договір страхування життя;

- укласти з ним договір медичного страхування стосовно його, дітей віком до 17 років, які перебувають на його утриманні, а також стосовно дружини (на суму, яка дорівнює 50% від суми такого страхування для ОСОБА_2.);

- укласти з ним договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку;

- внести запис про прийняття його на роботу до трудової книжки;

- укласти з ним угоду про конфіденційність;

- надати йому згідно з внутрішньою політикою компанії «Microsoft Corporation» акції загальною вартістю 60000 (шістдесят тисяч) доларів США (1 519 752,90 грн. згідно з курсом НБУ станом на 26 серпня 2016 pоку (1 долар США = 25,329215 грн.));

- поширити на нього дію внутрішніх правил компанії «Microsoft Corporation» стосовно бонусних виплат;

- виконати інші зобов'язання перед ним: надати мобільний телефон та службовий автомобіль, гарантувати оплату обідів та за користування послугами фітнес-центру.

Вимоги обґрунтовує тим, що 29 грудня 2015 року між ним та Виконавчим рекрутом Центральної та Східної Європи компанії Microsoft Corporation Міхаєм Бонта розпочалося ділове електронне листування стосовно можливого працевлаштування в структурі компанії Microsoft.

11 лютого 2016 року ОСОБА_2 отримав офіційну електронну пропозицію стосовно працевлаштування на посаду Директора департаменту по роботі з державними органами, установами та закладами освіти та науки ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА». У цій пропозиції запропоновані заохочення, винагороди та гарантії, які є предметом позовних вимог.

До цієї електронної пропозиції додавався також лист на офіційному бланку ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА», яким підтверджувалось працевлаштування. Кінцевий строк прийняття пропозиції встановлений 16 лютого 2016 року.

16 лютого 2016 року ОСОБА_2 прийняв пропозицію, а у подальшому листуванні йому повідомили про вихід на роботу 14 березня 2016 року.

01 березня 2016 року ОСОБА_2 відвідав офіс ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА» де підписав трудовий договір, договори страхування життя, про медичне обслуговування, договір на відкриття та обслуговування карткового рахунку, угоду про конфіденційність, наказ про прийняття на роботу та віддав трудову книжку, проте 14 березня 2016 року до роботи його допущено не було.

Як на обставини недопущення до роботи посилається на те, що перед направленням йому офіційної пропозиції про прийняття на посаду, він був підданий процедурі скрінінгу - всебічній оцінці з метою отримання інформації про особу у зв»язку з її можливим прийомом на роботу задля виявлення будь-яких існуючих або таких, що потенційно можуть виникнути, обставин, які можуть завадити працевлаштуванню особи у роботодавця. Одним з елементів цього процесу була перевірка стосовно загрози виникнення конфлікту інтересів у разі його прийняття на роботу, що зумовило б неможливість виконання трудових обов»язків. Для того щоб пройти зазначену перевірку він повинен був заповнити форму під назвою «Повідомлення про конфлікт інтересів».

Незважаючи на те, що у Повідомленні не було прямих питань стосовно наявності родичів, які працюють у державних органах, установах та закладах освіти та науки, у цілях повної прозорості ним зазначено, що наразі його дружина працює у Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України на посаді, яка за рівнем відповідає управлінцю середньої ланки.

Стосовно цих обставин жодних претензій висунуто не було, у листі з пропозицією про прийняття на посаду, що виконаний на офіційному бланку, зазначено, що ця пропозиція направлена за результатами наведення довідок та перевірки даних щодо особи, які є задовільними для Microsoft.

У зв»язку із цим вважає, що факт роботи дружини в органі державної влади жодним чином не вплинув на надіслання пропозиції щодо працевлаштування, її прийняття ним, а також на підписання трудового договору.

В подальшому під час з"ясування обставин та спроб врегулювати спірне питання, ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА» заперечило укладення будь-яких договорів та підписання документів, зміст яких міг би свідчити про наявність трудових відносин, проте не заперечило обставин ведення ділових переговорів щодо можливості працевлаштування у компанії. Повідомило про відсутність необхідності у майбутньому посади, що йому пропонувалась, її скорочення та намір виплатити грошову компенсацію у зв»язку із відмовою у працевлаштуванні.

Посилаючись на викладені обставини, а також з урахуванням того, що надіслання пропозиції про працевлаштування та її прийняття є достатнім свідченням про виникнення між сторонами трудових відносин відповідно до ст.ст. 640-642 ЦК України, звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на неправильне встановлення судом обставин працевлаштування та без дослідження хронології подій, що висвітлена у доводах позовної заяви, зазначаючи, що висновки суду про підписання позивачем проектів документів без підписання їх з боку товариства, листування з особою, яка відповідно до статуту не уповноважена наймати працівників, без дослідження всієї хронології не можуть бути повними та об»єктивними.

Посилається на доводи позовної заяви, що обставини про можливість наявності конфлікту інтересів товариству були відомі, попри це з ОСОБА_2 фактично був укладений трудовий договір 16 лютого 2016 року шляхом прийняття ним пропозиції та за досягненням всіх умов трудового договору.

Посилається на помилковість висновків суду про неможливість застосування до правовідносин сторін положень ЦК України, оскільки трудове законодавство не врегульовує питання укладення трудового договору у процесі електронного листування, а відтак можуть бути застосовані відповідні положення цивільного кодексу.

Вказує на неправомірність висновків суду про невідповідність електронного листування положенням Законів України «Про електронний цифровий підпис» та «Про електронні документи та документообіг», оскільки сторони не зобов»язані використовувати електронний цифровий підпис та зазначати реквізити електронного документу.

ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА» у відзиві на апеляційну скаргу заперечило проти її задоволення, зазначивши, що положення ЦК України до правовідносин сторін не застосовуються; повноваження найму працівників на роботу належить виключно директору товариства, а в період лютого-березня 2016 року такі повноваження також мала фінансовий директор, проте останніми рішень про прийняття позивача на роботу не приймалось. Щодо електронного листа, ніби виконаного на офіційному бланку товариства, зазначає, що у документарній формі такого листа не існує, підписи товариства на ньому відсутні, лист може розглядатися лише як попередня пропозиція.

Також вказує на неправильність перекладу цього листа, що має істотне значення для справи. Так, вказує, що у листі зазначено про чинність пропозиції за умови, що результати перевірки будуть задовільні для компанії. В редакції перекладу позивача вказано, що пропозиція зроблена з урахуванням результатів перевірки, яка задовольняє компанію, що не відображає реальних фактів.

Зазначає, що відповідно до проекту трудового договору, підписаного позивачем, до роботи він мав стати 15 березня, а не 14 березня, що спростовує твердження позивача про не допуск 14 березня до роботи.

Вказує, що відповідно до закону електронний документ має силу лише тоді, коли містить необхідні реквізити та підписаний електронним підписом або у спосіб, що прирівняний до власноручного.

Щодо вимог про надання акцій, то такі вимоги заявлені до неналежного особи; вимоги про виплату заробітної плати безпідставні, оскільки будь-якої роботи не проведено; товариство не уповноважено законом на укладення договорів страхування та відкриття карткових рахунків.

В судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити з викладених в ній підстав.

Представник відповідача ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА» проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись за законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явилась, про дату, час і місце розгляду справу повідомлялась судом належним чином.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності особи, що не з»явилась в судове засідання.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається, що ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА» є юридичною особою приватного права та діє на підставі Статуту, затвердженого позачерговими Загальними Зборами його учасників (Протокол від 20 квітня 2012 року).

Установлено, що відповідно до п.8.2.9 ст.8 Статуту ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА» уповноваженим на укладання трудового договору органом є директор.

Згідно з витягу з ЄДРЮОФОПГО директором ТОВ «Майкрософт Україна» на час спірних відносин є ОСОБА_4

У ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА» була вакантною посада директора департаменту по роботі з державними органами, установами та закладами освіти та науки. Між рекрутером Центральної та Східної Європи компанії «Microsoft Corporation» Міхаєм Бонта та позивачем велось електронне листування стосовно пропозиції можливого працевлаштування в структурі «Microsoft» на цій посаді.Проте особа, яка вела з позивачем електронне листування, не була уповноваженою вирішувати питання про найм працівників у ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА».

Установлено також, що під час процедури працевлаштування особисто ОСОБА_2 заповнено та одноосібно підписано наступні документи:

- два проекти трудової угоди без номера та дати;

- дві заяви про відкриття та ведення карткового рахунку без номера та дати;

- згода на обробку його персональних даних для ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» без номера та дати;

- опитувальник для ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» з датою 01березня 2016 року;

- згода на обробку персональних даних для ТОВ «Майкрософт Україна» від 14 березня 2016 року;

- заяву про ознайомлення із стандартами ділової поведінки.

Судом також установлено, що позивач був повідомлений про обов'язкову перевірку всіх існуючих або таких, що потенційно можуть виникнути, обставин які можуть завадити його працевлаштуванню. Одним із елементів цього процесу була перевірка позивача стосовно виникненню конфлікту інтересів у разі прийняття його на роботу, що зумовило б неможливість виконання трудових обов'язків. Оскільки результати такої перевірки не влаштували товариство щодо питань можливого потенційного конфлікту інтересів у позивача, та директор ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА» ОСОБА_4, якій належить право наймати персонал ТОВ «МАЙКРОСОФТ УКРАЇНА», своєї згоди на укладання трудового договору з позивачем не надавала, відповідно трудовий договір з позивачем не був укладений.

Відповідно до частини 2 ст.2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Стаття 21 КЗпП України визначає трудовий договір як угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою , за якою працівник зобов"язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов"язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Порядок укладення і форма трудового договору визначені статтею 24 КЗпП України, якою передбачено, зокрема, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Частиною 3 цієї статті визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомленням центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Звертаючись до суду, позивач вимоги обґрунтовуєйого тим, що з ним було укладено трудовий договір, проте у визначений термін до роботи він допущений не був, інші визначені трудовим договором зобов"язання також виконані відповідачем не були, що стало підставою звернення до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що трудовий договір між сторонами не був укладений, а електронне листування таким не є, оскільки не відповідає вимогам Законів України «Про електронний цифровий підпис» та «Про електронні документи та електронний документообіг», при цьому особа, яка у цьому листуванні пропонувала трудові умови, не уповноважена статутом товариства вирішувати питання про найм працівників.

Суд також вказав на неможливість застосування до правовідносин сторін положень ст.ст. 202, 208, 626, 640, 641, 642 ЦК України, оскільки вони не поширюються на відносини, що виникли між сторонами.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, відповідають вимогам чинного законодавства та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом неправильно встановлені обставини працевлаштування та хронологія подій, відхиляються колегією суддів, оскільки є безпідставними. Судом повно і правильно зазначено фактичні дані та встановлені всі обставини, які мають значення для вирішення справи, що послідовно викладено в мотивувальній частині рішення.

Твердження скаржника про те, що фактичне укладення трудового договору відбулось шляхом прийняття ним пропозиції та за досягнення всіх умов трудового договору з посиланням на положення цивільного законодавства (ст.ст. 202, 208, 626, 640-642 ЦК України) є помилковими , оскільки трудовий договір не є тим правочином, на який поширюються правила ст.203 ЦК України. Суд першої інстанції в ухваленому рішенні навів мотиви, з яких дійшов висновку про помилковість доводів позивача про застосування до спірних правовідносин норм цивільного законодавства, вірно аргументував свої висновки та навів правові позиції вищих судів.

Посилання в апеляційній скарзі в обґрунтування позиції застосування до спірних правовідносин норм цивільного законодавства на ст.9 ЦК України є неспроможними та відхиляються колегією суддів, оскільки цією статтею визначено можливість застосування Цивільного кодексу України до врегулювання трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Проте питання укладення трудового договору врегульовано нормами трудового законодавства, відтак посилання на ст.9 ЦК України в даному випадку є помилковим.

Окрім того, є вірними висновки суду, які не спростовані доводами апеляційної скарги, в тій частині, що електронний документ має силу лише тоді, коли містить необхідні реквізити та підписаний електронним підписом. За відсутності електронного документу підписаного у визначений спосіб особою, уповноваженою на укладення трудових договорів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що попереднє електронне листування з питання можливого працевлаштування не є складовою частиною трудового договору та не дає підстав для висновку про укладення трудового договору в електронній формі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем порушені умови укладеного з позивачем трудового договору, не допущено позивача до роботи та не видано відповідний наказ (розпорядження), не відповідають фактичним обставинам, оскільки належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які давали б підстави для висновку про укладення між сторонами трудового договору, матеріали справи не містять.

При вирішенні справи судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права, порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381, 383, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов