смт.Короп 08 листопада 2018 року
Коропський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді Балаби О.А.,
при секретарі - Редько А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,
третя особа - орган опіки та піклування Бородянської районної державної адміністрації,
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позову зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого мають сина - ОСОБА_3, 2009 року народження. У 2013 році шлюб було розірвано. Малолітня дитина ОСОБА_3 проживає з позивачкою та її чоловіком з вересня 2013 року, дитина перебуває на її утриманні та утриманні чоловіка. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання сина, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням та оздоровленням дитини, взагалі не спілкується з сином, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, тому просить позбавити відповідача батьківських прав.
У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просить задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно, через Офіційний веб-портал «Судова влада України» Коропський районний суд Чернігівської області, у зв'язку з чим, суд за згодою позивачки постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Представник третьої особи Бородянської РДА у судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримали.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що є чоловіком позивачки і починаючи з 2013 року проживають однією сім'єю з дитиною сторін - ОСОБА_3. Останній раз відповідач спілкувався з сином в 2015 році, а потім просто зник. В 2018 році один раз спілкувався з позивачкою електронною поштою і вона повідомляла відповідача, що слухається справа в суді про позбавлення батьківських прав. Починаючи з 2015 року відповідач жодної участі в житті та вихованні дитини не приймає.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що є сусідами з позивачем і її сім'єю. З 2014 року вона з чоловіком ОСОБА_4 проживають разом. Разів 2-3 на тиждень буває у них вдома, але жодного разу не бачив, щоб відповідач приходив до сина.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка є матір'ю позивачки пояснила, що з народження онука - ОСОБА_3 відповідач не приділяв йому уваги. В 2015 році він останній раз спілкувався з онуком, жодної участі в його житті та вихованні не приймає.
Заслухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено, сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8).
Згідно акту обстеження місця проживання за адресою АДРЕСА_1, умови проживання сім'ї позивача задовільні. Дитина виховується матір'ю та вітчимом, якого вважає і називає батьком. Сімейні стосунки здорові та доброзичливі, побут спільний.
Згідно довідки Немішаївської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 1 ОСОБА_3 дійсно навчається в 2-А класі Немішаївської загальноосвітньої школи I-III ст. № 1, а батько учня ОСОБА_2, не бере участі у вихованні дитини, а саме: не спілкується з учителями, не відвідує батьківські збори.
Органом опіки та піклування Бородянської районної державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
Як вбачається з довідки виданої Коропським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 05 вересня 2018 року № 11-17/196/14.8 згідно з матеріалами виконавчого провадження № 56249631, відкритого 23.04.2018 року, з виконання Судового наказу № 360/47/18 виданого Бородянським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у твердій грошовій сумі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.01.2018 року, який пред'явлено до примусового виконання 23 квітня 2018 року. Станом на 05.09.2018 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за вісім місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 7524 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно роз'яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. В п. 18 вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Основною підставою позову є те, що відповідач не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини.
У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.
Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, яке може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.
За таких обставин, застосування позбавлення батьківських прав, як заходу впливу на неналежну поведінку батьків може мати місце лише у виключних (крайніх) випадках, і при умові коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Під час судового засідання достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, не проявляє батьківської турботи, не допомагає матеріально. Вищенаведене дає суду всі підстави для задоволення позову.
Керуючись статтями 164 - 166 Сімейного кодексу України, статтями 12, 13, 81, 258, 259, 265, 280-284, 289, 354 ЦПК України суд,
позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про позбавлення батьківських прав задовольнити .
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1404 (одна тисяча чотириста чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: Балаба О. А.