Справа № 282/1047/17
Провадження № 2/282/34/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді В.В. Вальчука

за участю секретаря судового засідання Г.М.Войтович

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростківської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач вказує на те, що з жовтня 1999 року він проживає у житловому будинку № 86 по вул. Жовтнева (Зарічна), 86 в с. Коростки Любарського району, що належав ОСОБА_2, який помер 23.10.1999 року. Позивач здійснював поховання останнього і з того часу проживає в зазначеному будинку.

На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у даному житловому будинку, тобто добросовісно та відкрито володіє ним більше десяти років. Постійно доглядає за будинком та утримує його, робить поточний та капітальний ремонт, сплачує обовязкові платежі.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2, не відкривалась.

Саме тому він звернувся до суду з проханням ухвалити рішення про визнання за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю.

Позивач у судове засідання на розгляд справи не зявився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутності та за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник Коростківської сільської ради у судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно записів по господарських книг Коростківської сільської ради за 1996-2000 роки, особовий рахунок № 163, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті 25.10.1999 року проживав один. Відповідно до записів по господарських книг за 2001-2005 роки та 2016-2020 роки в даному домогосподарстві значиться ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Як вбачається із акту комісії Коростківської сільської ради від 08 грудня 2014 року, ОСОБА_1 доглядав до дня смерті ОСОБА_3, яка померла 25.05.1993 року та власника житлового будинку ОСОБА_2, що за адресою: с. Коростки, вул. Жовтнева, 86 Любарського району, здійснював їх поховання. Проживаючи у даному будинку, проводив за свій рахунок ремонт.

Як вбачається з запису акта про смерть № 30 від 29 жовтня 1999 року, ОСОБА_2 помер 27 жовтня 1999 року в с. Коростки Любарського району Житомирської області.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48930943 від 31.08.2017 року після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась.

Як вбачається з довідки № 78 Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 15.01.2018 року, на житловий будинок № 86 по вулиці Зарічна в селі Коростки Любарського району Житомирської області станом на 31.12.2012 року право власності не зареєстровано, право установчі документи не оформлені.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 11, 13, 14 Постанови ПВС суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач з 1999 року відкрито проживає та користується житловим будинком № 86 по вулиці Зарічній в селі Коростки Любарського району, який за матеріалами Коростківської сільської ради рахувався за померлим ОСОБА_2, і на даний час ОСОБА_1, понад 10 років відкрито володіє даним житловим будинком, то суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для задоволення даної позовної заяви в повному обсязі.

Керуючись ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. 25, 30, 328, 344, 346, 376 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1 право власності на житловий будинок № 86 з господарськими будівлями по вулиці Зарічній в селі Коростки Любарського району Житомирської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Вальчук В.В.