АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1912/17 Номер провадження 22-ц/786/332/18Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Обідіної О.І.

за участю секретаря судового засідання Колодюк О.П.,

розглянувши в порядку скороченого провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2017 року, ухваленого (без участі сторін, часу ухвалення матеріали справи не містять) під головуванням судді Парахіної Є.В.,-

В С Т А Н О В И В:

В серпня 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3. про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги вмотивовував тим, що між сторонами 28 січня 2008 року укладено договір б/н, згідно умов якого відповідачу надано кредит в сумі 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки ОСОБА_3 не виконувала належним чином свої зобовязання, станом на 30 червня 2017 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 14069 грн. 84 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 669 грн. 84 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 9653 грн. 82 коп., заборгованість за пенею та комісією 2600 грн. 00 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 646 грн. 18 коп.

На підставі вищевикладеного просив стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовну по причині пропуску ним строку позовної давності є необґрунтованим.

Вказує на те, що початок перебігу строку позовної давності місцевий суд помилково пов?язав з датою здійснення відповідачем останнього платежу. Вважає, що за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Згідно заяви, підписаної відповідачем строк дії кредитного ліміту становив строк дії картки, а погашення заборгованості здійснювалося щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості.

Строк дії картки, виданої ОСОБА_4, тривав до червня 2015 року.

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28 січня 2008 року ОСОБА_3 заповнено та підписано заяву б/н, на підставі якої в цей же день отримано платіжну карту, відкрито картковий рахунок, на який зараховано суму кредитного ліміту у розмірі 500 грн. 00 коп. з базовою відсотковою ставкою за користування кредитним лімітом 36,0 % на місяць з розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку її карти. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і шляхом списання Банком коштів з дебетної карти.

Згідно змісту вказаної заяви ОСОБА_3 ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді, виражає згоду з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

В період користування ОСОБА_3 кредитною лінією, розмір кредитного ліміту змінювався Банком та був збільшений.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що останній платіж на виконання кредитних зобов?язань здійснений відповідачем 16 липня 2014 року, з того часу вона жодних дій з виконання зобов?язань перед банком не вчиняла, жодного платежу в рахунок погашення заборгованості, тобто на підтвердження факту визнання боргових зобов?язань перед позивачем, не здійснювала.

У цей же час, позовна заява ПАТ КБ "ПриватБанк", яка є предметом розгляду по даній справі, надійшла до суду 01 серпня 2017 року, складена представником 18 липня 2017 року, тобто більше ніж через 3 років після вчинення відповідачем останньої дії, яка могла бути розцінена як визнання кредитних зобов'язань.

Суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності без поважних причин і відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом предявлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У довідці про умови кредитування сторони визначили, що погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7% залишку заборгованості (а. с. 8).

Тобто, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

( правові позиції ВСУ у справі №6-2520цс15 від 06 квітня 2016 року, справі №6-14цс14 від 19 березня 2014 року).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх субєктивних прав, відтак обовязок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

(постанова ВСУ від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14)

З матеріалів справи вбачається, що термін дії картки був визначений до червня 2015 року.

Умовами кредитування сторонами було визначено обов?язковість внесення щомісячних платежів на погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Сторони у справі не заперечують того факту, що відповідач в рахунок погашення грошових зобовязань не сплачувала обовязкові платежі, у звязку з чим має невиконані кредитні зобовязання.

З позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 01 серпня 2017 року. У позовній заяві розрахунок заборгованості визначений станом на 30 червня 2017 року.

Строк дії картки визначений червень 2015 року.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що встановлено і судом першої інстанції, що останній платіж на погашення заборгованості був вчинений ОСОБА_3 16 липня 2014 року.

Таким чином строк позовної давності розпочався після спливу 30 днів від дати невнесення чергового платежу у строк до 25 серпня 2014 року.

До суду позивач звернувся в межах трьохрічного строку позовної давності 01 серпня 2017 року.

З урахуванням викладеного, висновок місцевого суду про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим.

З матеріалів справи вбачається, згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_3, наданого ПАТ "Приватбанк", відповідач користувалася коштами кредитного ліміту, який у встановленому договором порядку та строки не погасила, в результаті чого станом на 30 червня 2017 року має прострочену заборгованість за кредитним договором у розмірі 14069 грн. 84 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 669 грн. 84 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 9653 грн. 82 коп., заборгованість за пенею та комісією 2600 грн. 00 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 646 грн. 18 коп.

Вмотивовуючи підстави позовних вимог, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на умови публічного договору, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг.

Позивач вказував, що згідно п. п. 1.1, 1.2 Умов та правил надання банківських послуг, належним чином заповнена заява підписується Клієнтом й, таким чином, Клієнт виражає свою згоду, що Заява разом з Пам'яткою клієнта та Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає укладений договір про надання банківських послуг. Умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом щодо відкриття і обслуговування карткового рахунку Клієнта, а також інших банківських послуг, вказаних в Заяві.

В п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг встановлено обовязок Клієнта погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5 % від суми позову.

При цьому, в п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що Банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п. 4.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта.

Вирішуючи питання обґрунтованості доводів позивача в частині наведеного розрахунку заборгованості, апеляційний суд виходить з наступних обставин.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

У справі, яка переглядається, суд встановив, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою і Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту.

(постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 березня 2017 р. у справі № 6-2320цс16).

З урахуванням цього, апеляційний суд не вбачає підстав для включення до розміру заборгованості нарахування, здійснені Банком згідно Умов та правил надання банківських послуг, а саме: заборгованість за пенею та комісією 2600 грн. 00 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 646 грн. 18 коп.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Розмір відсотків за користування кредитними коштами визначений змістом заяви, яка підписана відповідачем.

За таких обставин, ОСОБА_3 має сплати позивачу заборгованість за кредитом та заборгованість за процентами, у межах строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що розмір заборгованості за кредитом складає 669,84 гривні.

Відсотки за користування кредитним коштами підлягають стягненню в межах трирічного строку позовної давності. Обраховуючи їх розмір, суд апеляційної інстанції бере також до уваги наступну позицію.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, у разі волевиявлення сторін доповнити або змінити умови кредитного договору, або врегулювати певні положення шляхом залучення до локальних нормативно-правових актів (наказів, статутів, положень, правил, інструкцій тощо), такі доповнення/зміни до договору повинні бути підписані його сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, у разі якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, можна зробити висновок, що їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

(правовий висновок ВСУ у справі № 6-2322цс16)

Як зазначалося вище, строк дії картки сторонами тривав до червня 2015 року.

З урахуванням цього, розрахунок відсотків є наступним, і обліковується з наступних складових:

-((669,84х36%): 365) х 334 днів) = 220,56 гривень (відсотки за період з 01 серпня 2014 року по червень 2015 року (включно до закінчення терміну дії картки);

-((669,84х30%) :365) х 59 днів = 32,48 гривень (відсотки за період з 01 липня 2015 року по 27 серпня 2015 року;

-((669,84х27%) :365) х 28 днів= 13,87 гривень (відсотки за період з 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року;

-((669,84х22%) :365) х 209 днів= 84,38 гривень (відсотки за період з 25 вересня 2015 року по 21 квітня 2016 року;

-((669,84х19%) :365) х 35 днів= 12,20 гривень (відсотки за період з 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року;

-((669,84х18%) :365) х 28 днів= 9,24 гривень (відсотки за період з 27 травня 2016 року по 23 червня 2016 року;

-((669,84х16,5%) :365) х 35 днів = 10,59 гривень (відсотки за період з 24 червня 2016 року по 28 липня 2016 року;

-((669,84х15,5%) :365) х 49 днів = 13,93 гривень (відсотки за період з 29 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року;

-((669,84х15%) :365) х 42 дні = 11,56 гривень (відсотки за період з 16 вересня 2016 року по 27 жовтня 2016 року;

-((669,84х14%) :365) х 168 днів = 43,16 гривень (відсотки за період з 28 жовтня 2016 року по 13 квітня 2017 року;

-((669,84х13%) :365) х 42 дні = 10,02 гривень (відсотки за період з 14 квітня 2017 року по 25 травня 2017 року;

-((669,84х12,5%) :365) х 67 днів = 15,35 гривень (відсотки за період з 26 травня 2017 року по 01 серпня 2017 року,

а всього = 477,34 гривні.

Всього стягненню з відповідача підлягають: 669,84 грн. + 477,34 грн.= 1147,18 грн. заборгованості та судові витрати за подачу позову і апеляційної скарги пропорційно задоволеним позовним вимогам, що складають: (14069,84:1147,18=(1600+1760):12,26) = 274,06 грн., що в сумі складає: 1421 гривню 24 копійки.

На підставі вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2017 року з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи ( п. 3 ч. 1 ст. 376) та ухвалення нового, про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.2, ст. 376 ч. 1 п. 3 , 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 1147,18 грн. заборгованості за кредитним договором та 274,06 грн. в рахунок відшкодування судового збору, а всього 1421 (тисячу чотириста двадцять одну) гривню 24 копійки.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення ( у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 01 лютого 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5 /підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1