Справа № 369/8660/16-ц
Провадження № 2/369/1242/18
28.02.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ часток в натурі, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності на майно,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про виділ часток в натурі, що є у спільній частковій власності, посилаючись на те, що на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку та Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 травня 2006 року позивач і відповідач прийняли у власність у рівних частках кожний жилий будинок, що розташований в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області по вул. Шевченка, 288, та земельну ділянку площею 0,1246 га.
До складу будинку входять надвірні споруди, які розміщені на земельній ділянці і становлять з ним одне ціле, що підтверджується технічним паспортом на жилий будинок, складеного Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 11 квітня 2006 року.
На даний час між ним і відповідачем немає порозуміння в питанні користування і поділу будинку з надвірними будівлями, земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.
Відповідач використовує в своїх цілях весь жилий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, і тому він, позивач у справі фактично позбавлений права володіти, користуватись і розпоряджатись ? частиною свого майна.
За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі жилого будинку і земельної ділянки, що призвело до неможливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу жилого будинку та виділу земельної ділянки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на майно.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Оскільки позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, тому суд ухвалив за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього не припиняється.
Судом встановлено, що за Договором купівлі-продажу жилого будинку від 11 травня 2006 року ОСОБА_3 (продавець) передав у власність, а ОСОБА_1, ОСОБА_2 (покупці) прийняли у власність в рівних частках кожний жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, по вул. Шевченка, під № 288, і зобов»язались оплатити його вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі, відповідно до умов п. 1 Договору.
Відповідно до умов п. 3 вказаного Договору купівлі-продажу жилого будинку від 11 травня 2006 року продаж жилого будинку вчиняється між сторонами за 637500 грн., що на день укладення цього договору за курсом Національного банку України становить 125 000 доларів США.
Також за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11 травня 2006 року ОСОБА_3 (продавець) передав у власність, а ОСОБА_1, ОСОБА_2 (покупці) прийняли у власність в рівних частках кожний земельну ділянку площею 0,1246 га, що знаходиться у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, по вул. Шевченка, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, і зобов»язується оплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі. Вказана земельна ділянка складається з: сільськогосподарських угідь-0,1246 га (ріллі-0,1246 га).
Відповідно до умов п. 4 вказаного Договору продаж земельної ділянки вчиняється між сторонами за 974100 грн., що на день укладення цього договору за курсом Національного банку України становить 191000 США. Вказану суму грошей покупці сплатили, а продавець отримав повністю-до підписання цього договору.
26 грудня 2006 року ОСОБА_1 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 706088 на земельну ділянку площею 0,1246 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Боршагівка, вул. Шевченка, цільове призначення (використання) земельної ділянки -будівництво та обслуговування жилого будинку і госп. будівель. В Державному акті на право власності на земельну ділянку в списку співвласників земельної ділянки вказано ОСОБА_1, і частка у спільній власності становить ? частину, та ОСОБА_2, і його частка у спільній власності становить ? частину.
Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Затрати по проведенню експертизи покладено на позивача у справі ОСОБА_1.
26 січня 2018 року судовим експертом КНДІСЕ ОСОБА_4 було складено повідомлення про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, а матеріали справи повернуто до суду, оскільки не виконані умови клопотання експерта, які необхідні були для вирішення поставлених перед експертом питань, та не проведено оплату за проведення експертизи.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив суду, що за проведення експертизи він не провів оплату за проведення експертизи і не бажає оплачувати витрати на проведення експертизи, і взагалі відмовився від проведення вказаної експертизи.
Відповідно до вимог ст. 143 ЦПК України, у редакції, яка діяла на час винесення ухвали суду від 23 жовтня 2017 року, для з»ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України в редакції, яка діє на даний час, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з»ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Слід зазначити, що для з»ясування обставин, що мають значення для даної справи і потребують спеціальних знань, необхідним було призначення і проведення судової експертизи, без висновків якої встановити відповідні обставини суду неможливо.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позивачем відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не доведено заявлені позовні вимоги і не надано в їх обгрунтування належні, допустимі, достовірні і достатні докази, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 про виділ часток в натурі, що є у спільній частковій власності, та припинення права спільної часткової власності слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 364, 367 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 103, 259, 264, 265, 268, 282, 284 ЦПК України, п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ часток в натурі, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності на майно відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л. М.
Повне заочне рішення суду складено 05 березня 2018 року.