Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бессарабової Т.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

09.11.2017р. позивач звернувся до суду із вказаним позов, який мотивує тим, що 04.10.2014р. в м.Запоріжжі померла його мати ОСОБА_7. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем після смерті матері є він, оскільки мати залишила на його імя заповіт. В установлений законом 6-місячний строк він не звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, оскільки після смерті матері, його вітчим та чоловік матері ОСОБА_8 захворів, у звязку з чим потребував стороннього догляду, тому він був вимушений займатися лікуванням вітчима, що вважав для себе найважливішим за усе. Після його одужання, строк для прийняття спадщини був вже пропущений. Крім того, його фінансове становище не дозволяло оформити спадщину. Вважає вказані причини поважними. Просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяця для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_7

Ухвалою суду від 09.11.2017р. відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 05.12.2017р. провадження у цивільній справі зупинено до залучення у справі правонаступника відповідача ОСОБА_8, який помер 12.11.2017р.

Ухвалою суду від 09.01.2018р. до участі у справі залучено правонаступників померлого ОСОБА_8 ОСОБА_3 та ОСОБА_4, провадження у цивільній справі відновлено та розпочато з початку зі стадії підготовчого засідання.

22.01.2018р. від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позов, в якому вони позовні вимоги не визнали повністю і зазначили, що дружина ОСОБА_8 ОСОБА_7 померла 04.10.2014р. ОСОБА_1, її син, був присутній на похованні матері та на той момент знав про наявність заповіту матері і необхідність звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини протягом шести місяців. Однак з моменту смерті його матері пройшло понад трьох років, за ці три роки він неодноразово приїжджав до м.Запоріжжя і у нього була можливість звернутись до нотаріуса. Хвороба ОСОБА_8 та здійснення за ним догляду, на що посилається позивач як на поважність пропуску строку для прийняття спадщини, не перешкоджали йому своєчасно звернутись до нотаріуса, оскільки догляд за ОСОБА_8 здійснювала також його донька - ОСОБА_4 Жодних поважних причин для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини немає. Просять в позові відмовити.

30.01.2018р. у справі проведено підготовче засідання, справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, позивач додатково суду пояснив, що дійсно 04.10.2014р. померла його мати і він знав про наявність заповіту на його імя. Однак, оскільки був живий його вітчим ОСОБА_8 і вони були однією родиною, він з морально-етичної точки зору не став подавати заяву про прийняття спадщини після смерті матері. До того ж вважав першочерговим займатися лікуванням вітчима, який з 14.01.2015р. знаходився в тяжкому стані і потребував стороннього догляду. Вони з дружиною до травня місця мешкали разом з ним в м.Запоріжжі, доглядали його, лікували, у звязку з чим несли і матеріальні витрати. Тому у нього не було можливості протягом шести місяців звернутися до нотаріуса.

Відповідач ОСОБА_3, відповідачка ОСОБА_4, їх представник ОСОБА_5 в судовому засідання позов не визнали повністю з підстав, зазначених у відзиві.

Відповідачка ОСОБА_4 додатково пояснила, що її батько ОСОБА_8 дійсно захворів в січні 2015р., вона також доглядала за ним. Але догляд вона здійснювала разом з родиною ОСОБА_1 Юрієм та його дружиною. Вони по черзі залишались з батьком на 10-14 днів протягом 2, 5місяців, поки його стан здоровя не нормалізувався. У ОСОБА_1 була можливість подати заяву до нотаріуса в цей період, оскільки він не постійно перебував поруч з батьком, вони з дружною їздили до себе додому в м.Бердянськ, вдвох були в м.Запоріжжі. Крім того, батько не був прикований до ліжка протягом цього періоду, він сам піднімався, ходив по квартирі, потім став виходити на вулицю. При цьому, до хвороби батька у ОСОБА_1 було три місяці, щоб подати заяву. Але чому він цього не зробив, вона не розуміє. В даному випадку будь-які морально-етичні погляди позивача не мають значення.

Третя особа приватний нотаріус ЗМНО ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляду справи у її відсутність.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню через таке.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява подається особисто.

Згідно з ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд встановив, що 04.10.2014р. в м.Запоріжжі померла ОСОБА_7, яка є матірю позивача (арк.4,6,7).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло №494 від 25.02.1994р.(арк.12).

Спадкування після смерті ОСОБА_7 здійснюється за заповітом, посвідченим 30.11.1994р. державним нотаріусом 1-ї Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_10, реєстровий №3-3630, згідно якого ОСОБА_7 заповідала спадкове майно своєму синові ОСОБА_1 Станом на 15.05.2015р. цей заповіт є чинним (арк.8).

Таким чином, спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 за заповітом є її син ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_8, 1929р.н., як спадкоємець обовязкової частки.

Судом встановлено, що 26.09.2017р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_8 відкрита спадкова справа №24/2017, номер в Спадковому реєстрі 3879588, після смерті його дружини ОСОБА_7 Спадкування ОСОБА_8 здійснює в порядку ст..1241 ЦК України (обовязкова частка на спадщину при наявності заповіту). Спадкова справа на момент смерті є чинною, свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавались. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини не звертався (арк.32-41).

ОСОБА_8 помер 12.11.2017р. в м.Запоріжжі (арк..47).

Спадкоємцями після його смерті є його брат ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим 03.11.2017р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_6, реєстровий №531, та його донька ОСОБА_4 як спадкоємець обовязкової частки. Спадкова справа відкрита 21.11.2017р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_3 (арк..49,65-74).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засідання пояснила, що вона є дружиною позивача ОСОБА_1, з яким вона постійно мешкає в м.Бердянську Запорізької області. 04.10.2014р. в м.Запоріжжі померла мати її чоловіка ОСОБА_7 Вона залишила заповіт на імя сина ОСОБА_1, згідно якого заповідала йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Чоловік знав про наявність заповіту і необхідність звернутися до нотаріуса. Однак, після смерті матері, вітчим її чоловіка захворів, вони разом приїхали до м.Запоріжжя та здійснювали за ним догляд протягом чотирьох місяців. В травні 2015р, коли ОСОБА_8 одужав, вони поїхали разом на їх дачу і були там до жовтня. Оскільки вітчим хворів, чоловік в силу своєї натури (соромязливість, чесність, порядність) не заводив розмову про спадщину та не подав заяву до нотаріуса. Крім цього, у нього не було на це фізичної можливості, оскільки чоловік постійно знаходився поруч з хворим ОСОБА_8, останній був в тяжкому фізичному та психологічному стані, потребував постійного догляду, вони не залишали його самого. Донька вітчима ОСОБА_4 приїздила навідувати батька, допомагала чим могла, але не могла залишатись ночувати та доглядати батька постійно. Також у них не було матеріальної можливості подати заяву, оскільки вони вдвох є пенсіонерами, отримують мінімальну пенсію, вимушені були витрачати кошти на лікування вітчима.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою позивача ОСОБА_1 04.10.2014р. померла її бабуся ОСОБА_7 ЇЇ батько ОСОБА_1 знав про заповіт своєї матері. Після смерті бабусі, її батько вчасно не звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, оскільки його вітчим захворів та він здійснював за ним догляд. Її батько дуже чесна, порядна та соромязлива людина, він не міг займатися оформленням спадщини, коли хворіла його близька людина.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозвязку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1

При цьому, суд виходить з того, що діюче законодавство не містить конкретного переліку причин, які є поважними, але виходячи з розяснень Пленуму Верховного Суду України, судової практики в аналогічній категорії справ, такими причинами визнаються обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення особою певної дії.

Однак суд вважає, що позивач ОСОБА_1 в порушення вимог ст.12,81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності поважних причин, з яких він пропустив строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_7

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав як на поважні причини на скрутне матеріальне становище, на хворобу вітчима ОСОБА_8 та необхідність у звязку з цим здійснювати за ним догляд, на особисті морально-етичні погляди, які перешкоджали йому за час хвороби близької людини займатися оформленням спадщини.

Разом з тим, жодними доказами позивач ці обставини суду не довів.

Так, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 страждав на будь-яке захворювання та за станом свого здоровя потребував постійного стороннього догляду і що такий догляд здійснював виключно ОСОБА_1

Як встановлено судом, в січні 2015р. ОСОБА_8 дійсно звертався за медичною допомогою до КЗ «Запорізький Центр первинної медико-санітарної допомоги №5», йому було призначено лікування в умовах стаціонару вдома на період з 14.01.2015р. по 19.01.2015р., після проведеного лікування стан хворого покращився, повторно він був оглянутий лікарем 03.02.2015р, після чого до травня 2015р. за медичною допомогою не звертався.

Вказані обставини підтверджуються відповідною випискою з амбулаторної карти хворого (арк..110), в якій не міститься відомостей про те, що хвороба ОСОБА_8 була тривалою, тяжкою і що він у звязку з цим потребував постійного стороннього догляду.

В судовому засіданні сторони не оспорювали того факту, що після погіршення стану здоровя ОСОБА_8 в січні 2015р. необхідну допомогу йому дійсно надавали ОСОБА_1 з дружиною та його донька ОСОБА_4, намагаючись не залишати ОСОБА_8 самого, без нагляду.

Виходячи з цього, ОСОБА_1 за наявності інших членів родини, які могли здійснити догляд за ОСОБА_8 під час його хвороби, перебуваючи до того ж в м.Запоріжжі (місце відкриття спадщини), на думку суду, мав можливість своєчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Крім того, суд враховує, що після смерті матері позивача ОСОБА_7 (04.10.2014р.) і до хвороби ОСОБА_8 (14.01.2015р.) пройшло три місяці, тобто половина встановленого законом строку. Жодних причин, з яких позивач не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини в цей період, останній не зазначив, поважність таких причин не довів.

Його посилання на скрутне матеріальне становище є недоведеними, доказів на підтвердження цієї обставини він не надав.

При цьому, суд враховує, що непрацездатність, похилий вік, відсутність коштів на проїзд до місця відкриття спадщини, на збір документів та подання заяви нотаріусу, тобто скрутне матеріальне становище не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Морально-етичні погляди позивача, зокрема, його небажання за життя вітчима вирішувати питання зі спадковим майном, намагання в першу чергу надати необхідну допомогу хворій людині, також не є такими поважними причинами, оскільки залежать виключно від волі спадкоємця.

Отже, судом не встановлено жодних обєктивних, непереборних, незалежних від волі позивача істотних труднощів, які б перешкоджали йому своєчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері.

На підставі вищевикладеного, в задоволені позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.15,16,1268,1269,1270,1272 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, 30.09.1951р.н., місце реєстрації: Запорізька обл.., м.Бердянськ, пр..Східний, б.98 кв.69, до ОСОБА_3, 05.10.1950р.н., місце реєстрації: АДРЕСА_3, ОСОБА_4, 17.01.1955р.н., місце реєстрації: АДРЕСА_4, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, місце знаходження: АДРЕСА_5, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.02.2018р.

Суддя Н.А.Мурашова

20.02.2018