Справа № 309/3276/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В., при секретарі: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Хустського районного суду від 24 жовтня 2017 року (під головуванням судді Лук'янової О.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у жовтні 2017 р.

Просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 2 764 017,80 грн. і вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним і відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомості. Він виконав усі умови, покладені на нього попереднім договором, однак відповідач узятих на себе зобов'язань не виконував, основного договору з ним не уклав, що унеможливлює використання позивачем будинку.

Ухвалою судді Хустського районного суду від 24 жовтня 2017 р. позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу для подання такої до належного суду.

ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Хустського районного суду. Доводить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права. Указує, що відповідно до ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходження майна або основної його частини, а оскільки умовами попереднього договору передбачено його виконання у Хустському районі, то справа підсудна саме Хустському районному суду. Зазначає, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності та правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключного позивачеві.

Суд дійшов висновку, що справа не підсудна Хустському районному суду, оскільки місцем реєстрації відповідача є Львівська область, а посилання позивача на норми ч.8 ст.110, ст.114 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) є помилковим.

Звертаючись до Хустського районного суду з позовом, за тієї умови, що відповідач зареєстрований у Львівський області, позивач посилався на норми ч.8 ст.110 ЦПК України та ст.114 ЦПК України, які передбачають підсудність справи за вибором позивача та виключну підсудність.

Суд виходив із того, що таке посилання є помилковим, оскільки в договорі не зазначено, що місцем виконання договору є м. Хуст або Хустський район. Щодо виключної підсудності суд дійшов висновку, що позивачем заявлено позов про стягнення коштів, отже предметом цього позову є грошові кошти, а не нерухоме майно.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду першої інстанції через порушенням норм процесуального права.

До спірних правовідносин належить застосувати норми цивільно-процесуального закону, які були дійсні на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до ч.1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Зареєстрованим місцем проживання відповідача є м. Перемишляни Львівської області (а.с.3).

Згідно з ч.8 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 24 жовтня 2014 р. (а.с.8-10) сторони зобов'язалися у майбутньому укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах, у порядку та строки, визначені цим договором (п.1.1.Договору). Нерухомим майном є садовий будинок, б/н, в урочищі «Вагов» с. Шаян Хустського району (п.1.2. Договору).

Після підписання указаного договору та сплати не менше 50 % ціни будинку і до укладення та нотаріального посвідчення основного договору сторони домовились про спільне використання будинку (п.5.1. Договору).

З висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до спірних правовідносин норми ст.114 ЦПК України (виключна підсудність) колегія суддів погоджується через те, що позов пред'явлено з приводу повернення грошових коштів, але не з приводу нерухомого майна, тому застосування до спірних правовідносин ст. 114 ЦПК України буде неправильним.

Однак, щодо норми статтті 110 ЦПК України, яка передбачає підсудність справ за вибором позивача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість застосування ч.8 цієї статті до спірних правовідносин.

Так, у договорі про купівлі-продажу нерухомого майна не зазначено конкретне місце його виконання, однак із особливостей цього попереднього договору випливає те, що за умови передачі покупцем продавцю 50 % вартості будинку, як один так і другий набувають прав щодо користування цим будинком.

За умови знаходження будинку в Хустському районі виконати умови укладеного попереднього договору купівлі-продажу нерухомості можна саме за місцем знаходження указаного будинку.

Колегія суддів констатує, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин ч.8 ст.110 ЦПК України, а це порушує право позивача обрати підсудність справи за правилами, наданими йому процесуальним законом.

Керуючись ч.8 ст.110 ЦПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 2.Ухвалу судді Хустського районного суду від 24 жовтня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 4.Повне судове рішення складено 30 січня 2018 року.

Судді: