Справа № 760/1840/18
Провадження №2-з/760/50/18
У Х В А Л А

16 лютого 2018 року суддя Солом"янського районного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді КІЗЮН Л.І.

при секретарі: Продан М.В.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Троценка Юрія Миколайовича, Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ», третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк», про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Державного реєстратора Троценка Юрія Миколайовича, Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ», третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк», про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, в якому просить:

визнати протиправними дії державного реєстратора Троценко Юрія Миколайовича, Державне підприємство «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ» при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно до Державного реєстру прав на нерухоме майно індексний номер 37419839 від 05.10.2017 року та внесенню запису за даним рішенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37419839 від 05.10.2017 року, прийняте державним реєстратором Троценко Юрія Миколайовича, Державне підприємство «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ»;

скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на : квартиру АДРЕСА_1 (реєстракційний номер об'єкта нерухомого майна: 000), номер запису про право власності 22674349).

Ухвалою суду від 29 січня 2018 року зазначену позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, зокрема, позивач просить до набрання законної сили рішенням у справі вжити заходи забезпечення позову шляхом:

накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, та заборонити ПАТ «Укрсоцбанк» у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 а також заборони виселення з вказаної квартири її та сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Так, позивачем подано позов щодо вчинення реєстраційних дій, а саме про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію права власності, тому із поданої заяви про забезпечення позову не зрозуміло яким чином не забезпечення позову може зашкодити виконанню рішення суду у разі задоволення позову або зробити його неможливим, з урахуванням природи спірних правовідносин між сторонами, співмірність заявлених вимог.

Обставини про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, заявником не доведено.

Таким чином, вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач є не співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Троценка Юрія Миколайовича, Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ», третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк», про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи - протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали до Апеляційного суду міста Києва в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя Л.І. Кізюн