Справа № 286/964/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького С. С.

з секретарем Аврамчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту №038/743844-КN155 від 09 жовтня 2008 року в сумі 3323531,39 грн., та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно Договору кредиту №038/743844-КN155 від 09 жовтня 2008 року (надалі за текстом «Договір») ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі за текстом «Кредитор») правонаступником якого є позивач, надав ОСОБА_1 (надалі за текстом «Позичальник») кредит в сумі 273000,00 дол. США (двісті сімдесят три тисячі доларів США 00 центів) зі сплатою 16 відсотків річних з погашенням Кредиту відповідно до графіку та кінцевим терміном погашення заборгованості до 08 жовтня 2018 року на умовах, визначених Договором кредиту.

Позичальник , всупереч умовам Договору кредиту, взяті на себе зобов'язання по сплаті відсотків та внесення чергових частин кредитних коштів припинив виконувати, чим порушив умови Договору кредиту. Станом на 02.03.2017 заборгованість становить: 72800,00 доларів США боргу по кредиту; 49475,69 доларів США відсотки; що у гривневому еквіваленті складає 3323531 гривень 39 копійок.

Позивач в судове засідання не з»явився, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач та його представник в судове засідання не з»явились подали до суду заяву в якій щодо задоволення позову заперечили та просять відмовити в задоволенні позову повністю у зв»язку з пропуском строків давності.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

В судовому засіданні встановлено, що згідно Договору кредиту №038/743844-КN155 від 09 жовтня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 273000,00 дол. США (двісті сімдесят три тисячі доларів США 00 центів) на поточні потреби, зі сплатою 16 відсотків річних з погашенням Кредиту відповідно до графіку та кінцевим терміном погашення заборгованості до 08 жовтня 2018 року на умовах, визначених Договором кредиту, а Позичальник зобовязувався повертати кредит та сплачувати проценти за кредитним договором щомісячно.

В якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов»язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимог Кредитор уклав з Позичальником іпотечний договір, за умовами якого Позичальник передає Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 3 кімн., загальною площею 101,00 метрів квадратних, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та яке належить позичальнику на праві власності.

09 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 (далі за текстом Відповідач) було укладено Договір кредиту №038/743844-КN (надалі «Договір кредиту»), відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 273000 доларів США, зі сплатою 16 відсотків річних з погашенням Кредиту відповідно до графіку та кінцевим терміном погашення заборгованості до 08 жовтня 2018 року на умовах, визначених Договором кредиту.

В якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов»язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимог Кредитор уклав з Позичальником іпотечний договір, за умовами якого Позичальник передає Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 3 кімн., загальною площею 101,00 метрів квадратних, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та яке належить позичальнику на праві власності.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за вказаним договором виникла заборгованість, яка на 02 березня 2017 року складає 122275,69 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 72800 дол. США; заборгованість за відсотками 49475,69 дол. США; що в еквіваленті у гривнях складає 3323531 (три мільйони триста двадцять три тисячі пятсот тридцять одна) гривень 39 копійок.

Пунктом 1.1.2 кредитного договору сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом усього часу дії договору в розмірі 2527,78 дол. США до 20 числа кожного місяця, починаючи з листопада 2009 року.

Пунктом 2.4.5 кредитного договору передбачена сплата процентів за користування кредитом не пізніше 20 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані проценти.

За порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник зобов'язався сплачувати банку за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної процентної ставки, установленої пунктом 4.1 цього договору, від суми простроченого платежу (пункти 1.1 та 2.6 кредитного договору).

Крім того, відповідно до пунктів 3.3.7, 3.3.8 кредитного договору позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати всі транші кредиту з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений пунктом 1.1.2 цього договору.

Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповіднопозичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша сттатті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з пунктом 4.4 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7 (сплата процентів), 3.3.8 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Суди встановили, що останній платіж за кредитним договором Відповідач здійснив 30 грудня 2008 року, а тому за визначенням пункту 4.4 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 01 квітня 2009 року.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Тобто, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов'язання (п. 4.4. договору), та що банк мав право з 01 квітня 2009 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, однак позовну заяву подав до суду лише у квітні 2014 року.

Після зміни строку виконання зобов'язання (1 квітня 2009 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.4 договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 01 квітня 2009 року не підлягали виконанню.

Сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-900цс16 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд покладає на позивача по понесенним фактично витратам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 264, 267, 525, 526, 530, 543, 554, 559, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265,268, 354, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя: ОСОБА_2