ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Херсон

Номер справи: 766/5446/18

Номер провадження: 22-ц/819/144/18

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.

ОСОБА_1,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 липня 2018 року, постановлене під головуванням судді Дорошинської В.Е., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності, усунення перешкод у користуванні майном, вселення

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.06.2008 року їй та відповідачу, який є її батьком, належить на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1. На даний час позивач проживає зі своєю бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2. Починаючи з 2017 року вона тричі намагалась потрапити до належної їй квартири, але відповідач не допускає її. На даний час виникла необхідність виділу часток із спільної сумісної власності для можливості самостійно розпоряджатись вказаним майном.

Позивач просила суд припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної часткової власності по 1/2 ідеальних частин квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; усунути перешкоди у користуванні майном ОСОБА_2 - 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні 1/2 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_1; вселити ОСОБА_2 до належної їй частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 липня 2018 року позов задоволено частково. Ухвалено усунути перешкоди у користуванні майном ОСОБА_2 - 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні 1/2 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує, що на даний час виникла необхідність виділу часток із спільної сумісної власності для можливості самостійно розпорядитись належною їй часткою у вказаному майні, а той факт, що її право власності на ? частини майна ніким не оспорюється не є самостійною підставою для того, щоб без дозволу іншого співвласника вона мала розпорядиться своєї частиною квартири. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить рішення суду у вказаній частині скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В частині задоволених позовних вимог рішення суду ніким не оскаржується і відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України та принципу дистопозитивності апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних про визначення часток у спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності та визнання права спільної часткової власності, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність таких вимог, оскільки право власності позивача на 1/2 частину спірної квартири підтверджується належними правовстановлюючими документами та ніким не оспорюється.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно частини 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

З матеріалів справи слідує, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.06.2008 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 в порядку приватизації набули право приватної, спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3.

Згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20877643 від 11.11.2008 року, за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до положень ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, здійснюється у порядку, встановлено ст. 364 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником частки із спільного майна для співвласника який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

Статтею 372 ЦК України передбачено право поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 3 вказаної статті у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи, що право власності позивача на 1/2 частину спірної квартири підтверджується належними правовстановлюючими документами та ніким не оспорюється, і позивач не заявляла позовних вимог ні про виділ своєї частки із майна що є у спільній сумісній власності, ні про поділ майна, що є у спільній сумісній власності у суду були відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визначення часток у спільній сумісній власності та припинення права спільної сумісної власності сторін на квартиру.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач без визначення часток у спільній сумісній власності не може розпорядитися належним їй майном шляхом укладення договору дарування чи купівлі-продажу зазначеної квартири, не спростовують висновків суду першої інстанцій та не дають підстав вважати, що судом при ухваленні рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог порушено норми матеріального чи процесуального права.

Рішення суду в частині задоволення решти позовних вимог ніким не оскаржується, і тому колегією суддів, в силу принципу диспозитивності не перевіряється.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 липня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визначення часток у спільній сумісній власності, припинення права спільної сумісної власності та визнання права спільної часткової власності залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено 09 листопада 2018 року

Суддя: І.В. Вейтас