Справа № 496/4542/17
Провадження № 2/496/213/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Полубок Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька та визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просять виключити з актового запису №952 від 02.12.2015 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька ОСОБА_3 та визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_4, зобов'язавши Біляївський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису №952 від 02.12.2015 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайнного управління юстиції в Одеській області, де в графі батько вказати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець с.Кагарлик, Біляївського району Одеської області, громадянин України.

Свої вимоги мотивує тим, що з 2014 року ОСОБА_1 разом з позивачкою ОСОБА_2 перебувають у фактичних шлюбних відносинах. За час спільного проживання, 21.11.2015 року у них народися син ОСОБА_4. При реєстрації народження дитини відомості про батька були вказані на підставі актового запису про укладення шлюбу з відповідачем по справі ОСОБА_3, який було розірвано заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.10.2017 року. З моменту народження сина позивачі проживають разом та займаються його вихованням та утриманням. Позивач ОСОБА_1 визнає своє батьківство щодо сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, також позивачка ОСОБА_2 визнає, що ОСОБА_1 є батьком дитини. У зв'язку з викладеним позивачі звернулись до суд з вказаним позовом.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року внесенні зміни до відповідних Кодексів.

Згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи, що внесенні зміни до ЦПК України набрали чинності 15 грудня 2017 року, суд вважає розглянути справу за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивачі до судового засідання не з`явилися, але надали до суду заяви, в яких на позові наполягали та просили його задовольнити (а.с.19, 25).

Відповідач та його представник до судового засідання не з`явилися, але від представника відповідача надійшла заяву, в якій позов визнала та не заперечував проти його задоволення (а.с.21), також надано заяву відповідача, в якій він просив справу розглянути у його відсутність та зазначив, що з позивачкою ОСОБА_2 не проживає однією родиною понад чотири роки (а.с.22).

Представник Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність (а.с.16).

Вивчивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, пояснення учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.12.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками записано: батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18.10.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.9).

Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

За змістом ст.122 Кодексу, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документів закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

В силу ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Пунктом 11 Постанови ПВСУ від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України, - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

У рішенні Європейського Суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Кроон проти Нідерландів» (заява № 18535/91 від 27 жовтня 1994 року) було констатовано, що неможливість для замужньої жінки оскаржити у законному порядку батьківство законного чоловіка на свою дитину, щоб зробити можливим визнання дитини її біологічним батьком, протирічить праву на повагу до сімейного життя, яке передбачено ст. 8 Конвенції.

У вказаному рішенні ЄСПЛ зазначив, що відповідно до принципів, які випливають з практики Суду, у випадку встановлення існування сімейного зв'язку з дитиною, держава повинна діяти таким чином, щоб дозволити цьому зв'язку розвиватися, при цьому необхідно забезпечити цьому зв'язку правовий захист, що дасть можливість з самого народження або як тільки стане надалі можливим об`єднання дитини із сім`єю. Таким чином, існував позитивний обов'язок уповноважених владних органів надати у найкоротші строки дозвіл на утворення повноправних законних зв'язків між біологічним батьком та його сином. На думку Суду, принцип «поваги сімейного життя» вимагає переваги біологічної та суспільної дійсності над встановленою законом презумпцією, яка існує попри як установленим фактам, так і волі зацікавлених осіб, нікому при цьому не приносячи реальної користі.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З обставин, викладених у позовній заяві та встановлених в судовому засіданні суд вважає, що визнання позову відповідачем ОСОБА_3 не суперечить інтересам інших осіб, а тому вважає за можливе позов задовольнити.

Керуючись ст. ст. 19, 121, 122, 134, 138 СК України, ст. ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Виключити з актового запису №952 від 02.12.2015 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька ОСОБА_3.

Визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_4, зобов'язавши Біляївський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису №952 від 02.12.2015 року про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайнного управління юстиції в Одеській області, де в графі батько вказати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець с. Кагарлик, Біляївського району Одеської області, громадянин України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Горяєв І.М.