УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді: Яровенко Н.О.,

при секретарі: Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, орган, дія якого оскаржується: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про визнання незаконним дій, скасування постанови про накладення арешту та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ в м. Києві про визнання незаконним дій, скасування постанови про накладення арешту та зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що 09 квітня 2008 року головним державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Петрук І.О. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1391/1, виданого 06 лютого 2008 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 189 200,00 грн. боргу. Постановою від 09 квітня 2008 року було накладено арешт на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 та направлено копію постанови для виконання до Десятої Київської державної нотаріальної контори, яка зареєструвала обтяження на все майно боржника в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 7045658. Однак, при винесенні даної постанови державним виконавцем безпідставно вказано, що арешту підлягає все майно, оскільки відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2007 року вказана заборона БТІ та Десятій Київській державній нотаріальній конторі після реєстрації права власності квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 відчуження даної квартири іншим особам до остаточного виконання рішення суду в частині стягнення з боржника грошової компенсації на користь ОСОБА_2 та судових витрат. В подальшому, виконавче провадження було закрито та направлено до виконання до ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва за місцем проживання боржника та не було скасовано постанову від 09 квітня 2008 року. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист було повернуто стягувачу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Диких О.О. та визнано її дії щодо не скасування постанови від 21 травня 2009 року неправомірними, скасовано постанову ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. На звернення до Дніпровського РВДВС ГТУЮ у м. Києві про скасування постанови від 09 квітня 2008 року про накладення арешту на майно, скаржник отримала відповідь про те, що виконавчий лист № 2-1391/1, виданий 06 лютого 2008 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконанні у відділі не перебуває.

Представник скаржника та скаржник в судове засідання не з'явилися, до суду надали заяву з проханням розглянути скаргу у їх відсутність, скаргу підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву про те, що ідентифікувати виконавче провадження не виявилось можливим, що призвело до неможливості забезпечення явки в судове засідання представника відділу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 14 березня 2007 року), державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-1391/1, виданого 06 лютого 2008 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 189 200,00 грн. Вказаною постановою було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми боргу (а.с. 4).

В подальшому дане виконавче провадження було направлено до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві для виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Диких О.О. задоволено, визнано її дії щодо нескасування постанови від 21 травня 2009 року неправомірними, скасовано постанову ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 6-7).

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 14 березня 2007 року), виконавче провадження підлягає закінченню у випадку направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

За змістом ч. 2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 14 березня 2007 року), якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно повідомлення начальника відділу Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві вбачається, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 23 серпня 2017 року виконавчий документ № 2-1391/1, виданий 06 лютого 2008 року Дніпровським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 189 200,00 грн. на виконання у Відділі не перебуває (а.с. 8).

Що стосується доводів скаржника щодо зобов'язання державного виконавця відкликати з реєстраційних органів постанову на накладення арешту на заборони відчуження всього майна боржника поновити виконавче провадження, суд виходить з наступного.

Як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов'язати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення зазначеної вимоги скаржника, оскільки вирішення даного питання відноситься до компетенції державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що головним державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Петрук І.О. під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження не було скасовано арешт майна боржника, а тому вказана постанова підлягає скасуванню, а дії державного виконавця суд визнає незаконними.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 18, 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 14 березня 2007 року), ст.ст. 353-355, 447 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Петрук І.О. від 09 квітня 2008 року щодо нескасування постанови про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1 неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Петрук І.О. від 09 квітня 2008 року щодо накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1.

В решті скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.О. Яровенко