Справа № 645/1895/18
Провадження № 2/645/1404/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судового засідання Куркін Д.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатного батька.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який було розірвано 25 березня 1997 року, від шлюбу позивач має сина відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. До 1997 року позивач проживав з дружиною та сином за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, б. 39/18, кв. 53 та після розірвання шлюбу дружина, син проживають окремо. Вважає, що позивач належним чином виконував свої батьківські обовязки, оскільки після закінчення виконавчого провадження 21 червня 2011 року, відкритого за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, аліменти утримані в повному обсязі до повноліття дитини. Посилався на те, що позивач страждає хронічним захворюванням центральної нервової системи, є пенсіонером по інвалідності 2 групи, у звязку з чим, отримує пенсію, яка становить 1452 грн., інших доходів та джерел їх отримання немає. Позивач мешкає один, матеріальної допомоги ніхто не надає. Вказує на те, що пенсія, яку отримує позивач, не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання частину він віддає на сплату комунальних послуг, а частини яка залишається ледь вистачає на мінімальне харчування та медичне забезпечення. Так, позивач вимушений звертатися до знайомих за допомогою у харчах, речах, позичати гроші до наступної пенсії. Позивач є хворою людиною, потребує систематичного амбулаторного лікування та постійного вживання медикаментів: кліпіксол-депо вартістю 1300 грн., медітен-депо вартістю 650 грн., циклодол вартістю 24 грн. Зазначає, що позивач не отримує підтримки від сина та вимушений звернутися з позовом. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 травня 2018 року прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків.

Відповідачем ОСОБА_3 надано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд позов задовольнити частково. Зазначає, що позов визнає частково, не згоден з розміром аліментів та з обставинами, які стали приводом для звернення з позовом. Не заперечує, що дійсно позивач проживає на теперішній час в квартирі за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, б. 39/18, кв. 53, однак тривалий час здавав зазначену квартиру в оренду, отримуючи матеріальний доход, відповідач сплачує комунальні послуги та позивачу допомагає мати останнього, яка отримує більшу пенсію. Посилається на те, що позивач отримує субсидію та хоча і є інвалідом другої групи, однак йому не протипоказаний легкий труд, що не позбавляє позивача можливості працювати. Відповідач не заперечує допомагати своєму непрацездатному батьку, але просить суд врахувати при визначені розміру аліментів його стан здоровя та матеріальне становище. Вказує на те, що страждає рядом захворювань: бронхіальною астмою 1 ст. інтермиттируюче протікання, ЛН-0, полліно з криничними проявами риноонюктивиту, дисциркуляторною енцефалопатією І-ІІ ст. (інфекційно-алергійна, вертеброгенна) з лікворно-венезною дистензією, вегето-судинною дистонією по гіпертронічному типу, антено-невротичним синдромом, судорожною активністю ЕЕГ, у звязку з чим, два рази на рік перебуває на стаціонарному лікуванні, знаходиться на обліку у лікарів - пульмонолога, невропатолога, імунолога. Вказані захворювання потребують щоденного застосування ліків та медичних препаратів, які є коштовними. Зазначає, що працює на двох роботах менеджером з продаж ТОВ «Светоприбор» та у ФОП «Корольова Алла Олександрівна», отримує заробітну плату у розмірі 3836,57 грн. на місяць, разом з тим, навчається на заочному відділенні Української інженерно-педагогічної академії і сплачує за навчання 3600 грн. на рік, а також перебуває у шлюбі і йому потрібно утримувати свою сімю.

Представником позивача надано відповідь на відзив, де він вказує на те, що не згоден з доводами відзиву та зазначив, що дійсно позивачу не протипоказаний легкий труд, однак стан його здоровя зі збігом часу змінюється та на теперішній час погіршився і позивач фактично непрацездатний. Окрім цього, позивач є членом Громадської організації «Товариство інвалідів «Благодійність»», де виконує обовязки заступника голови, експедитора, касира та курєра, вантажника та працює по 3 години на день 2-3 рази на тиждень, але не отримує грошових коштів, бо товариство є громадською організацією. Вказані обовязки позивачем були взяті на безоплатних засадах, з метою допомоги людям з фізичними вадами. Зазначив, що посилання відповідача щодо оплати комунальних послуг не відповідає дійсності та не підтверджено доказами, оскільки оплата була здійснена лише після подання позовної заяви. Посилається на те, що на теперішній час позивачу відмовлено у призначенні житлової субсидії, з причин ненадання дружиною відповідача відомостей про доходи та витрати, враховуючи, що відповідач зареєстрований але не проживає у квартирі позивача, останньому нараховуються комунальні платежі, які він не має можливості сплачувати. Крім того, позивач сплачував аліменти, навіть коли був лежачим хворим, аліменти відраховувалися з його пенсії.

Присутній у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовну заяву та зазначив, що після розірвання шлюбу підтримував звязок з сином, сплачував аліменти, однак потім захворів. Вказав, що потребує матеріальної допомоги, оскільки пенсії не вистачає, субсидію не отримує, держава повністю не забезпечує медичними препаратами та близько 400 грн. на місяць витрачає на ліки, а також 300-400 грн. на комунальні платежі в літку, близько 1600 грн. на місяць узимку.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі доручення від 19.03.2018 року та договору про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 16.03.2018 року, у судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, під час судового засідання, заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що батько ухилявся від виконання своїх обовязків та не піклувався його духовним та фізичним розвитком, не надавав додаткової допомоги окрім аліментів. Зазначав, що почав сплачувати комунальні платежі, після відмови у наданні субсидії. Вказував, що страждає астмою та потребує у постійному вживанні медичних препаратів, не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн., разом з тим, може сплачувати батьку аліменти у розмірі 100-200 грн. на місяць.

Представник відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 25.07.2018 року, в ході судового засідання, заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,що відповідач ОСОБА_3 є сином позивача ОСОБА_1, згідно копії свідоцтва про народження серії V-ВЛ №309236 виданого Палацом новонароджених «Орджонікідзевський» 31.05.1991 року, актовий запис № 436 та не спростовується сторонами по справі (а.с.11).

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 068178 від 25.03.1997 р. запис № 157, шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яка є матірю відповідача, розірвано (а.с.12).

Позивач є інвалідом другої групи внаслідок загального захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 198278 (а.с.9) та пенсіонером по інвалідності другої групи (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії АА № 054644) (а.с.8).

Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківського міського психоневрологічного диспансеру № 3» № 2261 від 03.04.2018 року ОСОБА_1 страждає хронічним захворюванням центральної нервової системи, є інвалідом другої групи і потребує систематичного, постійного амбулаторного лікування. Для амбулаторного лікування йому потрібні медикаменти: клопіксол-депо, модітен-депо, циклодол (а.с. 14).

Так, внаслідок хвороби позивач потребує вживанню ліків, що підтверджується рецептами (а.с. 15).

Свідок ОСОБА_7, у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 страждає на психіатричне захворювання та потребує постійного вживання ліків, частину яких надає держава, а частину ліків він купує за власні кошти на суму близько 150-200 грн. на місяць. Позивач живе бідно, працює безоплатно у благодійній організації, яка іноді надає йому продуктові пакети, також мати позивача допомагає останньому харчами.

Позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Індустріального обєднаного Управління ПФУ м. Харкова та станом на березень 2018 року його пенсія становить 1452 грн. (а.с.10).

Судовим розглядом встановлено, підтверджується сторонами, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, б. 39/18, кв. 53, яка не приватизована, де мешкає один. Також у вказаній квартирі зареєстрований відповідач.

Згідно повідомленням про призначення субсидії на ЖКП до особової справи №35897 від 27.06.2018 року, ОСОБА_1 з 1 травня 2018 року не призначено житлову субсидію з підстав неповного набору документів, а саме не надані персональні дані ОСОБА_8 (яка згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 235663 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 766 є дружиною відповідача ОСОБА_3В.) (а.с. 70, 103).

Так, позивач регулярно сплачує комунальні послуги, що підтверджується рядом квитанцій про сплату комунальних послуг за 2017 та 2018 роки (а.с. 31-36).

Згідно статті 51 Конституції України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.1, 3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.

Статтею 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідно до розяснень даних у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-VIII установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році зокрема осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 грн., з 1 липня - 1435 грн, з 1 грудня - 1497 грн.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 є непрацездатним, має хронічне захворювання та потребує постійного лікування. Отримує незначну пенсію, якої недостатньо для забезпечення його життєвих потреб, оскільки витрачає кошти на придбання ліків, оплату комунальних платежів, після чого суми, яка залишається йому, не вистачає на харчування, тому він потребує матеріальної допомоги. Відповідачем, в підтвердження своїх заперечень, не надано належних доказів отримання позивачем додаткового доходу окрім пенсії.

Доводи сторони відповідача, що позивач ухилявся від виконання своїх обовязків та не піклувався його духовним та фізичним розвитком, не надавав додаткової допомоги окрім аліментів та не довів, що має право на отримання аліментів, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.1 ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Обов'язок батьків утримувати дитину встановлено у ст. 180 СК України, способи виконання якого визначено ст.ст. 181, 185 СК України.

Ухилення від виконання батьківських обов'язків обов'язково означає умисне діяння (дію або бездіяльність), у результаті якого обов'язки по утриманню та/або вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі або не виконуються взагалі.

Зазначені вище обставини мають підтверджуватися належними та допустимими доказами і бути всебічно оцінені судом під час розгляду справи.

Такими доказами, зокрема можуть бути судове рішення у кримінальному провадженні за статтею 164 КК України або документи, які стали підставою для призначення дитині тимчасової державної допомоги, відповідно до положень Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189. Наявність факту ухилення також може бути підтверджена рішенням суду про стягнення заборгованості за аліментами або довідкою органу ДВС про наявність такої заборгованості.

Натомість, як вбачається з довідки міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 02.04.2018 р. № 21235/14.1-34, у Фрунзенському ВДВС ХМУЮ перебувало виконавче провадження відкрите за судовою справою № А/2-306 виданого 12.03.2001 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, щомісяця, зазначене провадження було закінчено 21.06.2011 р. на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, на підставі повідомлення УПФУ у Фрунзенському районі м. Харкова, відповідно до якого аліменти утримані в повному обсязі по повноліття дитини (а.с.13).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 - мати відповідача, ОСОБА_10 - бабуся відповідача, вказали, що позивач після розірвання шлюбу додаткову матеріальну допомогу, окрім аліментів призначених рішенням суду, не надавав, вихованням сина не займався. Однак причини цього свідками не зазначалися.

Свідок ОСОБА_11, у судовому засіданні пояснила, що під час шлюбу позивач утримував сімю та добре відносився до сина, однак після розірвання шлюбу позивач захворів на психіатричне захворювання та на її думку він не мав матеріальної можливості додатково допомагати дитині, але аліменти він сплачував.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що стороною відповідача не доведено умисного ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов'язків.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 працює менеджером із збуту в ТОВ «Светоприбор», де отримує заробітну плату станом на травень 2018 року у розмірі 2997,01 грн. на місяць та в ФОП ОСОБА_12, де отримав дохід з грудня 2017 року по травень 2018 року у розмірі 5055,34 грн., що підтверджується довідками від 08.06.2018 р. №№ 2, 6 (а.с.71-72).

Крім того, відповідач здобуває освіту в Український інженерно-педагогічній академії на платній основі, яка відповідно до договору про надання освітної послуги від 01.09.2015 року складає 3600 грн. на рік (а.с. 66-67).

Згідно наданих медичної документації відповідач страждає - бронхіальною астмою І ст. інтермиттируюче протікання, ЛН-0, поллінозом з криничними проявами риноонюктивиту, дисциркуляторною енцефалопотією І-ІІ ст. (інфекційно-алергійна, вертеброгенна) з лікворно-венезною дистензією, вегето-судинною дистонією по гіпертронічному типу, антено-невротичним синдромом, судорожною активністю ЕЕГ (а.с. 50-64).

Свідок ОСОБА_8, яка є дружиною відповідача, у судовому засіданні зазначила, що відповідач має ряд захворювань та постійно потребує вживанню ліків, вартість яких на місяць складає близько 1500 грн.

Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

З огляду на зазначені обставини, суд вважає необхідним частково задовольнити позовну заяву, стягнути з відповідача 500 грн. щомісячно на утримання непрацездатного батька.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позовної заяви.

Позивач під час звернення до суду звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 272, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 12 квітня 2018 року, довічно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): м. Харків, вул.Танкопія, буд.39/18, кв.53, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): м. Харків, вул.Танкопія, буд.39/18, кв.53, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2018 року.

Суддя