Номер провадження: 22-ц/785/855/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01 лютого 2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні сторони заяву сторони позивача про відвід головуючого судді Дрішлюка А.І. у цивільній справі № 22ц/785/855/2018, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні апеляційного суду Одеської області знаходиться апеляційна скарга представника Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк ОСОБА_3» - ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Одеській області до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В процесі її розгляду 01.02.2018 року головуючому судді Дрішлюку А.І. представником ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області було заявлено відвід за мотивами того, що 13.12.2017 року на адресу ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області надійшла ухвала апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2017 року (справа №2-10109/2007, номер провадження 22-ц/785/6390/17), якою було задоволено клопотання представника Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про залучення до участі в справі ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, в якості правонаступника позивача ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Одеській області. Як вказано в ухвалі суду, питання щодо залучення до участі у справі правонаступника, в процесі розгляду апеляційної скарги розглядалося в судовому засіданні. Але в судовому засіданні, 22 листопада 2017 року, представник Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» не надавав клопотання, а суддя Дрішлюк А.І. зобов'язав представника Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» терміново надати до суду клопотання щодо залучення до участі у справі правонаступника, посилаючись на тривалість розгляду справи. Після цього представник пішов до канцелярії суду надавати вказане клопотання. Замість виконання вимоги ст. 201 ЦПК України щодо зобовязання суду зупинити провадження по справі, у відповідності до п. 2 вказаної статті, суд фактично керує діями представника Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3», що вказує на упередженість суду. Тим більше, що смерть фізичної особи, яка була стороною по справі ОСОБА_6, на думку ОСОБА_7 є підставою для застосування ст. 201 ЦПК України. ОСОБА_8 ОСОБА_7 вважає, що суд замість виконання вимог ст.ст. 201, 203, 204 ЦПК України, щодо юридичної особи - зобовязує сторону написати клопотання, а щодо фізичної особи - ухвалює незрозуміле рішення йому рішення, при цьому визнає той факт, що в задоволенні клопотання судом було відмовлено як заявлене передчасне. Таким чином, на думку ОСОБА_7 суддя Дрішлюк А.І. суттєво порушив вимогу ст. 1 та ст.201 ЦПК України, що вказує на упередженість розгляду справи.

ОСОБА_8 ОСОБА_7 посилається на те, що в матеріалах судової справи є апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3» від 27.06.2017 року, де апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження. При цьому підставу про поновлення строку ОСОБА_2 вказує те, що про наявність рішення від 11 грудня 2007 року (справа №2-10109/2007, суддя Кічмаренко С.М.) дізнався з державного реєстру судових рішень. І цього достатньо щоб суддя Дрішлюк А.І. поновив строк на апеляційне оскарження. У судді Дрішлюк А.І. не виникло жодного запитання, чому Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 ОСОБА_3» через 10 років після ухвалення рішення, при наявності юристів, служби безпеки та інше не відслідковувало виконання кредитного договору та іпотечного договору, як це передбачено умовами пунктів 3 та 6 кредитного договору від 17 травня 2017 року (Умови надання та забезпечення кредиту та Кредитор має право) та п.З іпотечного договору від 22 травня 2007 року (права та обовязки іпотекодержателя). На думку ОСОБА_7 твердження ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», що ОСОБА_2, по справі за № 2-10109/2007, не мав можливості своєчасно звернутись до суду з метою захисту свого права, внаслідок чого було визнано право власності на квартиру № 18, що знаходиться за адресою: м. Одеса, бульвар Лідерсівський, буд. 17, що є предметом іпотеки, без згоди Банку, не відповідає дійсності.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» не вказав, що 06 травня 2011 року ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» звертався з позовною заявою, в Приморський районний суд м. Одеси, до ОСОБА_6, ОСОБА_6 та Метельської про стягнення заборгованості (справа №2/1522/7718/1 1).

По вказаній справі 23 липня 2013 року було ухвалено рішення, яким задоволено усі вимоги ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», та стягнуто на користь ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» суму заборгованості за кредитним договором, суму заборгованості за кредитом, суму заборгованості за відсотками, суму пені за прострочення тіла кредиту, суми пені за прострочення відсотків по кредиту. При цьому жодної мови щодо забезпечення позову заставним майном не йдеться. Таким чином суд вже вирішив питання щодо повного погашення заборгованості по кредитному договору за рахунок ОСОБА_6, ОСОБА_6 та Метельської солідарно. Апеляційний суд Одеської області 27 травня 2014 року постановив ухвалу (номер провадження: 22-ц/785/1365; 1366/14, суддя доповідач Кононенко Н. А.), якою залишив без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2013 року. Відповідно до умов п. 6.5. кредитного договору №014/0027/82/74937 від 17 травня 2007 року кредитор має право без отримання додаткової письмової згоди Позичальника за власним вибором звернути стягнення на предмет іпотеки/застави будь яким способом. З часу коли рішення суду набуло чинності пройшло більше 3 років але ні виконавча служба, ні ОСОБА_2 не зверталися по стягненню предмету іпотеки. ОСОБА_8 ОСОБА_7 взагалі не зрозуміло було виконане рішення суду чи ні. Тобто, суддя Дрішлюк А.І., на його думку, не дослідивши дійсні підстави пропуску строку на апеляційне оскарження, посилаючись на Європейський суд з прав людини, без будь яких дійсних підстав, поновив строк. Таким чином, на думку ОСОБА_7 суддя Дрішлюк А.І. істотно порушує норми процесуального права при здійсненні правосуддя (норми ЦПК України), порушує право на неупереджений судовий розгляд, що викликає сумнів у неупередженості судді щодо розгляду справи, як це передбачено ст. 1 ЦПК України.

В судовому засіданні заявлений відвід підтримав, пояснити членам судової колегії в звязку з чим відвід заявлений за процедурою передбаченою ЦПК України в редакції чинній до внесення змін від 07.12.2017 року представник ОСОБА_7 не зміг.

ОСОБА_8 апелянта спростував відомості повідомлені представником ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області та висловив довіру головуючому по справі судді Дрішлюку А.І.

Колегія суддів дослідивши мотиви заявленого відводу вважає, його безпідставним, а тому на підставі п. 3 ст. 40 ЦПК України зупиняє провадження в справі для вирішення питання щодо відводу у встановленому законом порядку (вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ч. 3 ст. 40 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 252, 381 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження зупинити до розгляду заяви про відвід головуючого судді Дрішлюка А.І. у порядку встановленому ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_3

ОСОБА_9

ОСОБА_10

01.02.2018 року м. Одеса