Провадження № 2-о/537/4/2018
Справа № 537/5429/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2018 р. м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі

складі : головуючого судді Маханькова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Скічко Н.В.,

заявника ОСОБА_1,

представника зацікавленої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Крюківський районний відділ Державної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що він народився 06 лютого 1987року у м.Кременчуці.

Починаючи з 1987року і по теперішній час він взагалі нікуди не виїжджав за межі України і не змінював адреси свого проживання.

З 01.09.1995року по 06.06.2003року навчався в Кременчуцькій спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернат Полтавської області, що підтверджується довідкою №01-26/269 від 15.11.2017року.

З 1987року він проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 кв.№73. На даний час він проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 кв.№24

До досягнення 16-річного віку він не отримав паспорт, в зв*язку з тим , що не мав місце для реєстрації. Щоб отримати паспорт громадянина України вперше йому необхідно встановити факт проживання на території України, а тому він звернувся до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, прохав заяву задовольнити.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи не заперечує проти задоволення заяви.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що заявник його брат, який постійно проживає в м.Кременчуці.

Заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 06 лютого 1987року в Україні, а саме: м.Кременчук, Полтавської області, про що свідчить свідоцтво про народження серія 111-КЕ №255638, видане 18 березня 1987року відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції.

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року.

Суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, також, підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 07.12.2017року, ІДН. №, Довідкою Кременчуцької спеціалізованої загальноосвітньої школі-інтернат Полтавської області №01-26/269 від 15.11.2017року, показами свідків, яки підтвердили факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до ч 2ст. 256 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПКта залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України»і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України»громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.Стаття 1 цього ж Законудає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПКперелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Суд сприймає вказані документи як носії конкретної інформації факту проживання ОСОБА_1, 06.02.1987року народження, на території України станом на 24 серпня 1991 року, які ніким не спростовані.

За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, 06.02.1987року народження, уродж. ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,130,141,223,293-294,315-319, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 ОСОБА_5, заінтересована особа Крюківський районний відділ Державної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродж. ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м.Кременчука шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Маханьков О.В.