ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 листопада 2018 року

м.Харків

справа № 636/796/18

провадження № 22-ц/818/1246/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С.., Пилипчук Н.П.,

учасники справи :

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк» в особі директора Шаровкіна Володимира Михайловича

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк» в особі директора Шаровкіна Володимира Михайловича про розірвання договору оренди земельної ділянки за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 21 червня 2018 року, постановлене під головуванням судді Ковригіна О.С., в залі суду в місті Чугуїв Харківської області, -

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовомдо сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк» в особі директора Шаровкіна Володимира Михайловича про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 21 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Так стороною договору проігноровані вимоги орендодавця та пропозиції стосовно внесення змін до умов договору оренди земельної ділянки в частині збільшення розміру орендної плати.

Директор СТОВ «Маяк» Шаровкін Володимир Михайлович подав відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що істотних порушень умов спірного договору не встановлено, використання відповідачем земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, не доведено.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий № НОМЕР_1, площею 3,68 гектарів, розташована на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданим 24 грудня 2002 року Чугуївською райдержадміністрацією Харківської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 46 (а.с. 16).

Згідно Договору оренди земельної ділянки від 13 листопада 2013 року, укладеного між позивачем та СТОВ «Маяк» в особі Шаровкіна В.М., позивач передав свою земельну ділянку відповідачеві в оренду строком на 10 років з щорічною виплатою орендної плати в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі, що визначено п.8 спірного договору (а.с. 10-11).

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з письмовою вимогою про збільшення розміру орендної плати з 3% на 11%, шляхом оформлення додаткової угоди про внесення змін в п.8 спірного Договору оренди земельної ділянки б/н, на яку отримав відповідь у вигляді листа за № 155 від 29.11.2017 року, яким позивачеві було відмовлено у збільшенні розміру орендної плати за спірним договором (а.с.17,18).

Як на підставу позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_2 посилався на те, що його не влаштовує розмір орендної плати у 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначений спірним договором оренди. Вважає, що розмір орендної плати за спірним договором повинен становити не менш ніж 11 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Крім того відповідачем не розроблений та не наданий позивачеві проект землеустрою щодо еколого-економічного обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь.Вважає, що наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, який укладений між ОСОБА_2 та СТОВ «Маяк».

Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно ч.2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Згідно з пунктами 3, 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов'язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Матеріали справи свідчать про те, що оплату орендної плати за спірним договором було здійснено в повному обсязі, що вказано у наданих відповідачем копіях Розрахунку орендної плати за оренду земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 за 2017 рік (орендар СТОВ «Маяк», орендодавець ОСОБА_2.) від 29.03.2018 р. № 98, листа Управління Держгеокадастру у Чугуївському районі Харківської області від 14.02.2017 р. № 27-20.07-0.1-560/2-17, довідкою СТОВ «Маяк» від 29.03.2018 р. № 124, лицевою карткою пайщика, прибутковим касовим ордером № 130 від 08 вересня 2017 р., видатковим касовим ордером від 08 вересня 2017 р., витягом з «Відомість на виплату грошей № за сентябрь 2017р. арендная плата за земельный пай от 08 сентября 2017р.», прибутковим касовим ордером № 152 від 11 жовтня 2017 р., видатковим касовим ордером від 11 жовтня 2017 р., витягом з «Відомість на виплату грошей № за октябрь 2017р. арендная плата за земельный пай 2017 от 11 октября 2017р.». (а.с. 51-66).

За оренду земельної ділянки за 2017 рік відповідач фактично сплатив позивачу у термін до 31.12.2017 р. грошима орендну плату у розмірі 6575,15 грн. (а.с. 53). Таким чином, товариство фактично переплатило позивачу порівняно з умовами Договору оренди орендну плату за 2017 рік на 2629,42 грн. Оендна плата за спірним договором сплачена відповідачеві позивачем у повному обсязі відповідно до умов спірного договору.

Крім того ч. 2 ст. 23 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Указом Президента України від 02 лютого 2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» (у редакції Указу від 19 серпня 2008 року № 725/2008) забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення визнано одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Позивач звертався до відповідача з пропозицією про підвищення розміру орендної плати і йому було відмовлено. Разом із тим позовних вимог про зміну умов договору щодо розміру орендної плати ОСОБА_2 не заявляв. Доказів щодо наявності або відсутності підстав для такого підвищення сторони не надавали. Відмова СТОВ «Маяк» у підвищенні орендної плати сама по собі не є підставою для розірвання договору.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено істотності порушення умов спірного договору відповідачем в частині орендної плати, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не надав проект землеустрою щодо забезпечення еколого - економічного обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, що може призвести до погіршення екологічного стану земельної ділянки, - не приймаються до уваги колегією суддів, виходячи з наступного.

Статтею 5 Земельного Кодексу України визначені основні принципи земельного законодавства, серед яких зазначено принцип раціонального використання та охорони земель.

Згідно зі статтею 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження родючості ґрунтів» від 4 червня 2009 року статтю 22 Земельного кодексу України було доповнено частиною четвертою з наступним змістом: «Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель».

Разом із тим згідно з п. 18 Перехідних положень Земельного Кодексу України вимоги частини четвертої статті 22 цього Кодексу поширювалися лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 гектарів.

З урахуванням вказаного, ненадання проекту землеустрою, що забезпечує еколого - економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь не є самостійною підставою для розірвання договору.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних і достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, що він допускає погіршення екологічного стану та родючості земельної ділянки позивачкою суду не надано.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 21 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук