АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 754/2569/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: ЛісовськаО.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/526/18 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченка М.М., Музичко С.Г.

при секретарі Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.10.2013 між нею та Банком був укладений Договір про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту на суму 20 000, 00 грн. З листопада 2013 року по грудень 2014 року включно вона постійно робила внески для погашення кредиту. Станом на січень 2014 року залишок заборгованості за договором складав 12 789, 00 грн. 24.02.2015 вона звернулася до Банку із проханням здійснити реструктуризацію боргу, у зв′язку із скрутним матеріальним становищем, що виникло внаслідок тяжкого захворювання. Повідомленням від 02.03.2015 Банк відмовив їй у задоволенні її заяви, тим самим порушив її права, як споживача. 10.06.2015 вона повторно звернулася до відділення Банку з того ж питання, їй було запропоновано варіант реструктуризації на суму боргу майже 54 000, 00 грн. Як встановлено позивачем, що сплачені нею кошти на погашення заборгованості протягом тривалого періоду банком перенесені на відповідні рахунку обліку простроченої заборгованості. Такі дії банку позивач вважає незаконними, а тому просила суд зобов′язати банк повернути кошти, сплачені на погашення кредиту за договором з рахунку обліку простроченої заборгованості на рахунок погашення кредиту у сумі 9 910,00 грн.; відновити графік погашення кредиту шляхом перенесення платежів з січня 2015 року на дату з моменту набуття рішенням суду законної сили на умовах договору; скасувати всі штрафні санкції, що виникли з моменту першого звернення до банку про реструктуризацію кредиту - з 24.02.2015 та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Платинум Банк" повернути кошти сплачені ОСОБА_4 на погашення кредиту за Договором № 07106/0011 ХSGF, з рахунку обліку простроченої заборгованості на рахунок погашення кредиту. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити, а саме відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Публічне акціонерне товариство "Платинум Банк" повернути кошти сплачені ОСОБА_4 на погашення кредиту за Договором № 07106/0011 ХSGF, з рахунку обліку простроченої заборгованості на рахунок погашення кредиту, мотивуючи тим, що рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ухвалене рішення в частині зобов'язання Публічне акціонерне товариство "Платинум Банк" повернути кошти сплачені ОСОБА_4 на погашення кредиту за Договором № 07106/0011 ХSGF, з рахунку обліку простроченої заборгованості на рахунок погашення кредиту буде являтись частковим прощенням боргу, що є порушенням п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги. Представник позивача - ОСОБА_7 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 15 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та ОСОБА_4 укладено договір 07106/0011 ХSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, відповідно до умов якого банк надає клієнту у користування спеціальний платіжний засіб - міжнародну платіжну картку Visa Electron з метою здійснення операцій, що передбачені правилами користування банківською платіжною карткою, умовами кредитування та обслуговування поточного рахунку, за поточним рахунком № НОМЕР_1 у гривнях. Банк здійснює кредитне обслуговування рахунку шляхом надання клієнту кредитного ліміту у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії у розмірі 20 000,00 грн. зі сплатою 29,99% річних на строк 36 місяців з моменту укладення договору зі сплатою щомісячного платежу у розмірі 1 300,00 грн. За пунктом 4.2. договору погашення заборгованості здійснюється клієнтом шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 1 300,00 грн. в період з 1 по 6 число включно кожного календарного місяця. Щомісячний платіж вважається сплаченим після зарахування банком цих коштів на рахунок - пункт 4.3.

Сторони договору визначили, що у випадку несплати клієнтом щомісячного платежу та/або його частини до 11 числа поточного місяця банк переносить суму простроченої заборгованості на відповідні рахунки обліку простроченої заборгованості та має право нараховувати штраф у розмірі 50,00 грн. за кожен такий випадок - пункт 4.6. договору.

Пунктом 6 договору сторони передбачили, що усі спори та розбіжності щодо виконання умов договору вирішуються сторонами відповідно до правил та чинного законодавства України.

Факт укладення договору на умовах, визначених у ньому, та виконання позивачем зобов′язання щодо погашення заборгованості учасниками справи не заперечується та підтверджується розрахунком здійснених позичальником платежів (а.с. 12-13, 191 том 1).

Обгрунтування позовних вимог та подані позивачем докази свідчать про те, що останній платіж на поповнення рахунку здійснено нею 22 грудня 2014 року (а.с. 13 том 1).

Із наданого відповідачем розрахунку заборгованості за договором 07106/0011 ХSGF від 15 жовтня 2013 року вбачається, що прострочення заборгованості за договором відбулося з 13 травня 2014 року.

Звертаючись в суд за захистом порушеного права, позивач просила суд зобов′язати банк повернути кошти, сплачені на погашення кредиту за договором з рахунку обліку простроченої заборгованості на рахунок погашення кредиту у сумі 9 910,00 грн.; відновити графік погашення кредиту шляхом перенесення платежів з січня 2015 року на дату з моменту набуття рішенням суду законної сили на умовах договору; скасувати всі штрафні санкції, що виникли з моменту першого звернення до банку про реструктуризацію кредиту - з 24.02.2015 та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн.

Відмовляючи в задоволенні вимог позивача в частині відновлення графіку погашення кредиту шляхом перенесення платежів з січня 2015 року на дату з моменту набуття рішенням суду законної сили на умовах договору; скасування штрафних санкції, що виникли з моменту першого звернення до банку про реструктуризацію кредиту - з 24.02.2015 та стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000, 00 грн., суд першої інстанції виходив із того, що правові підстави для задоволення вказаних вимог відсутні.

В цій частині вирішених вимог рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини.

Перевіряючи висновок суду першої інстанції в частині вирішених вимог позивача щодо зобов′язання банка повернути кошти, сплачені на погашення кредиту за договором з рахунку обліку простроченої заборгованості на рахунок погашення кредиту у сумі 9 910,00 грн., судова колегія виходять з такого.

Визначення поняття «зобов'язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням передбачена нормою статті 534 ЦК України.

У відповідності до вимог статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Черговість встановлена статтею 534 ЦК України, має дотримуватись, якщо інше не встановлено договором.

За умовами укладеного договору між Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та ОСОБА_4 від 15 жовтня 2013 року сторонами визначено, що погашення заборгованості здійснюється клієнтом шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 1 300,00 грн. в період з 1 по 6 число включно кожного календарного місяця. У випадку несплати клієнтом щомісячного платежу та/або його частини до 11 числа поточного місяця банк переносить суму простроченої заборгованості на відповідні рахунки обліку простроченої заборгованості та має право нараховувати штраф у розмірі 50,00 грн. за кожен такий випадок - пункт 4.6. договору.

Черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням умовами договору не встановлена, а тому діє черговість, визначена статтею 534 ЦК України.

Із наданих сторонами доказів, які були досліджені у судовому засіданні, колегією суддів встановлено, що прострочення виконання зобов′язання за договором зі сторони позичальника відбулося з 13 травня 2014 року. З цього часу прострочені платежі віднесені кредитором на відповідний рахунок обліку простроченої заборгованості, а внесені позичальником після 13 травня 2014 року щомісячні платежі, що не перевищували суму прострочення, зараховані банком на погашення простроченої заборгованості, що відображено у розрахунку заборгованості (а.с. 191 том 1).

Погашення вимог у такій черговості відповідає правовій нормі статті 534 ЦК України, а тому банком правомірно вчинялись дії щодо зараховування сплачених коштів позичальником на виконання грошового зобов′язання після 13 травня 2014 року у першу чергу на погашення прострочених платежів.

У зв′язку з наведеним висновок суду першої інстанції про те, що банком було здійснено незаконні дії щодо переведення грошових коштів з одного рахунку на інший, що потягло за собою збільшення розміру заборгованості позивача ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення в цій частині вимог.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині вирішених вимог ОСОБА_4 про зобов′язання Публічне акціонерне товариство "Платинум Банк" повернути кошти, сплачені ОСОБА_4 на погашення кредиту за Договором № 07106/0011XSGF, з рахунку обліку простроченої заборгованості на рахунок погашення кредиту підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_4 про зобов′язання Публічне акціонерне товариство "Платинум Банк" повернути кошти, сплачені ОСОБА_4 на погашення кредиту за Договором № 07106/0011XSGF, з рахунку обліку простроченої заборгованості на рахунок погашення кредиту скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: