_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1913/18
Провадження № 2/520/3888/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представника позивача ОСОБА_1,

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ДюбоісДарієнко ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання угоди недійсною, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ,

У лютому місяці 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати недійсними договори, посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про відчуження квартири №63 в будинку №41 по пр.-ту Небесної Сотні в м. Одесі від імені ОСОБА_5 і від імені ОСОБА_6, встановити факт родинних відносин між нею ОСОБА_2 і ОСОБА_7, померлим 25 серпня 2017 року, як рідними братом і сестрою та визнати за нею, ОСОБА_2 право власності на квартиру №63 в будинку №41 по пр.-ту Небесної Сотні в м.Одесі. Після неодноразових уточнень позовних вимог в судовому засіданні ОСОБА_2 просила визнати недійсним договір дарування, укладений 09 жовтня 2017 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_6, визнати факт родинних відносин між нею ОСОБА_2 і ОСОБА_7 і визнати за нею позивачкою, право власності на квартиру №63 в будинку 41 по пр.-ту Небесної Сотні в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті брата.

Відповідачі і треті особа до суду не зявились. Представник Одеської міськради надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач ОСОБА_8 ОСОБА_3 більше трьох років проживає за межами України. Приватний нотаріус ОСОБА_4 надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд вислухав позивача, вивчив матеріали справи і встановив:

25 серпня 2017 року помер ОСОБА_7 актовий запис про смерть №9000, вчинений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ Одеської області. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру №63 в будинку №41 по пр.-ту Небесної Сотні (колишня назва пр.-т ОСОБА_9), що належала спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою одеською державною нотаріальною конторою 09.04.2015 року за реєстровим №4-541.

До нотаріуса заяви про прийняття спадщини надали ОСОБА_2, яка стверджує, що є рідною сестрою померлого ОСОБА_7 і Дюбоіс ОСОБА_10 ОСОБА_3, який зазначив, що він є сином ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину не оформлено і не видано спадкоємцям, з підстав неналежності квартири спадкодавцеві і відсутності документів, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцем і спадкоємцями.

При оформленні документів для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_2 зясувала, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про ОСОБА_6 як власника квартири №63 в будинку №41 по пр.-ту ОСОБА_9. Власником квартири ОСОБА_6 стала на підставі договору дарування, начебто укладеного між нею і ОСОБА_7 09.10.2017 року, тоді як ОСОБА_7 помер 25.08.2017 року. Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 і зареєстровано в реєстрі за №331. В п.8 договору дарування зазначено « ми, сторони, підтверджуємо, що цей договір відповідає нашим дійсним намірам…» Надалі, 14 грудня 2017 року ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_11 купила вищевказану квартиру. Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 і зареєстровано в реєстрі за №416.

29.12.2017 року ОСОБА_6 і ОСОБА_11 уклали договір про розірвання договору купівлі-продажу квартири №63 в будинку №41 по пр.-ту Небесної Сотні в м.Одесі. Договір про розірвання посвідчено приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_4 і зареєстровано в реєстрі за №441.

30.03.2018 року ОСОБА_6 померла актовий запис про смерть №3527, вчинений 31.03.2018 року Одеським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Спадкова справа до майна ОСОБА_6 не відкривалась за повідомленням Першої одеської державної нотаріальної контори.

За заявою ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. ОСОБА_2 в заяві доводила, що невідомі особи після смерті її брата ОСОБА_7 шахрайським шляхом заволоділи квартирою №63 по пр.-ту Небесної Сотні,41. Матеріали досудового розслідування перебувають провадженні СВ Київського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області.

Дослідивши надані ОСОБА_2 письмові докази, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав:

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.202 ЦК України). Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерть (ч.4 ст.25 ЦК України). Відповідно до ст.717 ЦК за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер 25.08.2017 року (т.1 а.с.145). Відповідно, договір дарування, укладений 09.10.2017 року, не міг укладатися за участю власника квартири ОСОБА_7 Частина 1 ст.203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. З огляду на викладене договір дарування, укладений ОСОБА_7 і ОСОБА_6 09.10.2017 року, посвідчений нотаріусом, є недійсним.

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України). Надані суду письмові докази свідчать, що спадкодавець ОСОБА_7 на момент смерті був правомірним власником квартири №63 в будинку №41 по пр.-ту Небесної Сотні (раніше пр.-т ОСОБА_9) в м.Одесі.

В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. (ст.1269 ЦК України). У даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У звязку з розбіжностями в написанні прізвищ спадкодавця і спадкоємця «Мильковський» і «Мільковська» позивачка вимушена доводити факт родинних відносин.

На обґрунтування своїх вимог щодо факту родинних відносин ОСОБА_2 надала такі письмові докази: Свідоцтва про смерть батьків ОСОБА_12, який помер 18 червня 1972 року і ОСОБА_13, померлої 11 грудня 1984 р.(т.1 арк.69-70), свідоцтво про народження ОСОБА_2 (т.1 арк.71), довідку Державного архіву Дніпропетровської області № М-19-2018 від 22.02.2018 р. про народження 11 січня 1931 року ОСОБА_5, батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_14.(т.1арк.12,72-73); довідку з матеріалів архівного фонду «Управління Служби безпеки України В Дніпропетровський області» №62-05 від 16.05.2005 року, яка свідчить, що ОСОБА_14 Фомінічна в період Великої Вітчизняної війни 28 вересня 1943 року була вивезена на примусові роботи до Німеччини разом з сімєю : ОСОБА_15,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, 1931р. народження і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2» (т.1 а.с.12), довідку ДПІ у Київському районі м.Одеси від 20.05.1999 року про присвоєння ОСОБА_5 ідентифікаційного номеру, Висновок Київського районного у м.Одесі відділу ДРАЦС Головного ТУЮ в Одеській області від 24.05.2018 року про відмову ОСОБА_2 у внесенні змін до актового запису про смерть ОСОБА_7 Позивачка пояснила в судовому засіданні, що в 2002 році при оформленні і видачі братові паспорта громадянина України нового зразку була допущена помилка в написанні прізвища і замість «Мільковський» помилково вказано «Мильковський».

Суд вважає, що надані позивачем письмові докази безперечно свідчать, що ОСОБА_2 і ОСОБА_7 є рідними сестрою і братом.

Позивачка доводить, що оформити спадкові права на майно померлого брата не має можливості, тому як оригінали правовстановлюючих документів на квартиру втрачені внаслідок шахрайських дій невстановлених осіб. Так, надані до справи письмові докази свідчать, що ОСОБА_6, померла 30.03.2018 року, мала доступ до квартири померлого у серпні 2017 року ОСОБА_5, що саме ОСОБА_6 отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_5 і допомогу на поховання. Разом з тим, копії з матеріалів досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, свідчать, що ОСОБА_6 була особою без визначеного місця проживання, не мала родичів і після її смерті спадкова справа не заводилась.

Щодо інших спадкоємців до майна ОСОБА_7 Як вбачається з матеріалів Дюбоіс ОСОБА_10 ОСОБА_3 не є сином померлого 25.08.2017 року ОСОБА_7 (т.2 а.с.46-47). Окрім того, витяг з бази даних «відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» свідчить, що Дюбоіс ОСОБА_10 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 виїхав за межі України 03.08.2014 року. Відомості щодо вїзду Дюбоіс ОСОБА_10 ОСОБА_3 в Україну відсутні, тому заяву про прийняття спадщина, що відкрилась після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_8 особисто надати не міг. Таким чином, єдиним спадкоємцем до майна померлого 25.08.2017 року ОСОБА_7 є його рідна сестра ОСОБА_2

Оскільки позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, вимоги ОСОБА_2 щодо визнання права на спадщину після смерті брата також підлягають задоволенню. У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року надано розяснення «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Клопотання позивача про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню, тому як наявність арешту на спадкову квартиру є перешкодою в оформленні права власності на цю квартиру.

Керуючись ст.ст.158, 259,261-263,268 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1 є рідною сестрою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, померлого 25.08.2017 року.

Визнати недійсним договір дарування, укладений 09.10.2017 року ОСОБА_7 ІПН НОМЕР_2 і ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за №331.

Визнати за ОСОБА_2, , ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1 право власності на квартиру №63 в будинку №41 по пр.-ту Небесної Сотні (раніше пр.-т ОСОБА_9) в м.Одесі, загальною площею 45,3 кв.м., в тому числі житловою 27 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_7, померлого 25.08.2017 року.

Скасувати ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 02.03.2018 року про вжиття заходів забезпечення позову арешт на квартиру №63 в будинку №41 по пр.-ту. Небесної Сотні в м.Одесі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.