АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1747/18Головуючий по 1 інстанції - Троян Т.Є.
Категорія: 19 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.

розглянувши у м. Черкаси в порядку спрощеного позовного письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Троян Т.Є. у залі Соснівського районного суду м. Черкаси 13 вересня 2018 року, повний текст рішення виготовлений 18.09.2018 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, -:

в с т а н о в и в :

13.04.2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що він звернувся до відповідача ОСОБА_5, як адвоката за правовою допомогою. Під час консультації сторони досягли домовленості, що відповідач ОСОБА_7 надасть правову допомогу, а саме документи, пов`язані з блокуванням виконання рішення суду про стягнення збитків з винуватця дорожньо - транспортної пригоди. Послуги за вказану допомогу відповідач оцінив у розмірі 11 000 грн., які були перераховані позивачем на картковий рахунок відповідача. Позивач вказує, що зазначені обставини свідчать про те, що між сторонами був укладений усний договір про надання правової допомоги. Однак , після цього адвокат ОСОБА_7 довгий час не відповідав на дзвінки позивача.

28.04.2015 року ОСОБА_3 вимагав у ОСОБА_5 надання обумовлених раніше послуг, але відповідач протягом строків, вказаних у ст. 530 ЦК України свій обов`язок не виконав, посилається позивач.

За таких обставин, позивач вважає, що відповідач ввів його в оману стосовно існування схеми блокування виконання рішення суду про стягнення збитків з винуватця дорожньо - транспортної пригоди, а замовлених послуг не надав, що є істотним порушенням договору.

ОСОБА_3 вказав, що розмір збитків позивача, складає сплачена на картковий рахунок відповідача сума договору в розмірі 11 000 грн. Крім того, свої моральні страждання позивач оцінив у 5 000 грн., які також просить стягнути з відповідача.

Тому ОСОБА_3 просив суд розірвати усний договір про надання правової допомоги, укладений між адвокатом ОСОБА_8 та ОСОБА_3 у зв`язку із істотним порушенням договору адвокатом, і стягнути з відповідача - адвоката ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_3 11 000 грн. - суму основного боргу та 5 000 грн. - суму моральної шкоди.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення коштів - відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що, на його думку, рішення суду є незаконним та необґрунтованим. ОСОБА_3 вказує, що суд прийшов до помилкового висновку про відсутність доказів укладення договору про надання правової допомоги з відповідачем .

ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.09.2018 року у справі № 712/4076/18 та ухвалити нове рішення, яким розірвати усний договір про надання правової допомоги, укладений між адвокатом ОСОБА_8 та ОСОБА_3 у зв`язку з істотним порушенням договору адвокатом ОСОБА_8.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду апеляційному суду Черкаської області у порядку спрощеного позовного письмового провадження з повідомленням, але без виклику сторін у судове засідання суду апеляційної інстанції.

Згідно до вимог ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

При цьому, за загальним правилом встановленим вказаною нормою права, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії

Згідно до вимог ст.128 ЦПК України вбачається, що суд лише повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, а не викликає до судового засідання, якщо їх явка є не обов'язковою.

На підставі викладеного, розгляд даної справи проводиться судом апеляційної інстанції за загальним правилом, встановленим чинним процесуальним законом України з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання, але без виклику до судового засідання, оскільки їх явка є не обов'язковою.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, посилаючись, що факт перерахування коштів на картковий рахунок № 870136 на загальну суму 11 000 грн., що підтверджується копіями квитанцій не є належним доказом факту укладення договору про надання правової допомоги, оскільки письмово він не укладений, а позивач вказує про усну домовленість між сторонами у 2015 році.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки обґрунтованими такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду ОСОБА_3 у позовній заяві вказував, що дані кошти були перераховані ним у зв`язку з укладення договору про надання правової допомоги між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Послуги за правову допомогу відповідач ОСОБА_7 оцінив у розмірі 11 000 грн.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно даних копій квитанцій, позивач ОСОБА_3 перерахував на рахунок № 870136 грошові кошти на загальну суму 11 000 грн.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, який, дослідивши матеріали справи, вірно встановив, що інших доказів на підтвердження факту укладення договору про надання правової допомоги суду не надано, а тому позивачем не підтверджено укладення договору з відповідачем про надання правової допомоги.

Крім того, апеляційний суд вважає за важливе відзначити, що суд першої інстанції, досліджуючи надані позивачем ОСОБА_3 у підтвердження позовних вимог копії квитанцій про перерахування на рахунок № 870136 коштів на загальну суму 11 000 грн., надав належну правову оцінку посиланням позивача стосовно отримання адвокатом гонорару - грошової винагороди за надання правової допомоги, виходячи з наступного.

Відповідно до норм ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги - домовленості, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За правилами ст. 27 цього Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках, якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об'єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Таким чином, судом першої інстанції дійшов правильного висновку, що підставою для отримання адвокатом гонорару - грошової винагороди за надання правової допомоги - є укладення договору про надання правової допомоги в письмовій формі відповідно до вимог чинного законодавства, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Відповідно до п.27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» роз'яснено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторонни довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно у судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, який послався у рішенні, що факт перерахування коштів на картковий рахунок № 870136 на загальну суму 11 000 грн., що підтверджується даними копіями квитанцій, не є належним способом доведення факту укладення договору про надання правової допомоги між ОСОБА_3 та ОСОБА_8

Тому апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача, які були належним чином досліджені судом першої інстанції, та яким дана судом належна оцінка, оскільки позивачем ОСОБА_3 дійсно не надано інших належних та допустимих доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог та доводів апеляційної скарги щодо скасування рішення суду першої інстанції .

Згідно з ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Враховуючи вищевикладене, та факт відсутності доведеності стосовно неправомірних дій з боку відповідача ОСОБА_6, в результаті яких могли бути підстави для стягнення моральної шкоди, та приймаючи до уваги, що чинним законодавством з приводу даних правовідносин не передбачено стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції також прийшов до обґрунтованого висновку щодо відмови у частині задоволення вимог про стягнення моральної шкоди. Апеляційний суд також не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача за вказаних обставин.

Отже, доводи апеляційної скарги, наведені ОСОБА_9, не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, оскільки доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, їм дана належна оцінка судом, а особою, яка подає апеляційну скаргу висновки суду не спростовуються .

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, та залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дана належна оцінка, не спростовують висновків суду першої інстанції , тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення .

Керуючись ст.ст. 258, 367, 368, 374,375 , 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення коштів - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Василенко Л.І.

Фетісова Т.Л.