Єд. унік. № 243/4121/18
Провадження № 2/243/1707/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Профатило Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2018 року представник позивача Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_5 звернулась до суду із уточненим в ході судового розгляду позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначає представник позивача, у зв'язку зі складними життєвими обставинами ОСОБА_5 протягом 2015-2018 років у Комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» перебував неодноразово. Останній раз потрапив до закладу 27 березня 2018 року для надання йому комплексної соціально-психологічної допомоги. За час перебування дитини в закладі, мати відвідала його два рази, а саме 31 березня 2018 року та 25 квітня 2018 року.

З матір'ю та дитиною була проведена робота з психологом ГО «Промир», було проведено бесіду про відповідальне виконання батьківських обов'язків, покращення санітарно-гігієнічних умов проживання дітей, про недопущення насилля в сім'ї, підвищення виховного потенціалу, відповідальне ставлення дитини до навчання. Було надано допомогу від церкви «Преображення Господнє» у вигляді продуктів харчування та одягу. Надано допомогу від ГО «Перемога» у вигляді продуктів харчування та дров.

Представник позивача зазначає, що відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду,

лікування дитини, що негативно впливає на її нормальне усвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.

Просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути зі ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 з усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок, відкритий на дитину в ПАТ «Державний Ощадний Банк України».

Представник позивача Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради ОСОБА_1, яка діє на підставі Довіреності від 28 серпня 2018 року, у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у позові. Додатково зазначила, що ОСОБА_5 неодноразово потрапляв до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області». За весь час перебування дитини у центрі мати відвідала його лише два рази. Вказала, що мати власноруч писала заяву про відмову від сина та про те, що зі ОСОБА_2 проводилась робота з питань належного виховання дитини, проте покращень у сім'ї не відбулося.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що дитина часто втікає з дому з невідомих матері причин, прогулює школу. Зазначила, що дитина не знаходила спільну мову з її співмешканцем та підтвердила, що вона особисто писала заяву про відмову від сина, оскільки була у нервовому стані.

Представник третьої особи Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» Профатило Т.М., яка діє на підставі Наказу № 28-О від 16 листопада 2016 року у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та пояснила, що мати відвідує сина раз на неділю у вільний від роботи час. З огляду на те, що умови проживання в центрі кращі ніж в сім'ї відповідача, стан дитини після прибуття до центру покращився.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20 квітня 2007 року відповідач ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 21 січня 2015 року, відомості про батька дитини, ОСОБА_5, записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.12).

Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики дитини КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» від 26 квітня 2016 року ОСОБА_5 поступив до центру для комплексної соціальної допомоги у зв'язку із тим, що мати дитини не справляється з виконанням батьківських обов'язків щодо дитини. ОСОБА_5 проживав у неповній сім'ї. Мати не контролює поведінку та навчання дитини, часто не знає де він знаходиться. ОСОБА_8 на контакт з дорослими йде, на критику і зауваження реагує з образою. Хлопчик доброзичливий, активний, проте схильний до бродяжництва та необдуманих вчинків. Прагне до домашнього захисту, виявляє почуття сімейної спільності (а.с.14).

Відповідно до характеристики ЗОШ - інтернату № 1, ОСОБА_5 навчається у школі - інтернаті № 1 з третього класу. Мешкає у сім'ї, що

має статус багатодітної. Дитина до навчання інтересу не проявляє, не відвідує заняття без поважної причини, серед однокласників друзів не має (а.с.17).

Згідно Наказу Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області № 147-0 від 24 листопада 2016 року, з 24 листопада 2016 року ОСОБА_5 було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв'язку із тим, що проживання дитини в сім'ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини (а.с.13).

Відповідно до листа Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області від 30 листопада 2016 року, за фактом невиконання ОСОБА_2 батьківських обов'язків по вихованню дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_9 з матір'ю було проведено профілактичну бесіду про недопущення здійснення протиправних дій та складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП (а.с.20).

Як слідує з довідки ЗОШ - інтернат І-ІІІ ступенів № 1 від 23 грудня 2016 року, ОСОБА_5 не регулярно відвідує навчальний заклад, зі слів матері вона кожного дня відправляє сина до школи та причину, через яку він не приходить до школи, вказати не може (а.с.18).

Відповідно до листа Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області від 24 квітня 2017 року, зі ОСОБА_2 була проведена бесіда профілактичного характеру про недопущення невиконання обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей та складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.19).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання ОСОБА_2, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 складеного Службою у справах дітей від 23 листопада 2017 року, згідно якого ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, не контролює навчання та переміщення дітей (а.с.21).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 26 березня 2018 року, вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Як вбачається з листа Слов'янського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 25 квітня 2018 року, родина ОСОБА_2 передувала під соціальним супроводом з 04 січня 2017 року по 25 липня 2017 року та була взята під соціальний супровід з приводу конфліктної ситуації матері із сином ОСОБА_10, оскільки хлопчик схильний до бродяжництва. Родину ОСОБА_2 знято з соціального супроводу з результатом мінімізації складних життєвих обставин (а.с.22).

Згідно довідки Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» від 26 квітня 2018 року, малолітній ОСОБА_5 поступив до центра 27 березня 2018 року у зв'язку із складними життєвими обставинами для надання йому комплексної соціально-психологічної допомоги. За час перебування дитини в закладі мати відвідала сина 31 березня 2018 року та 25 квітня 2018 року (а.с.15).

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради від 15 травня 2018 року вбачається, що було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківський прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки мати своїх обов'язків не виконує, нормальних умов життя сину не забезпечує, належної уваги не приділяє, не забезпечує належного харчування та медичного догляду (а.с.7-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов'язки стосовно її виховання.

Так відповідно до приписів ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину,

несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом

впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідач протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина, не займається його вихованням, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не утримує належно в матеріальному плані, не в повній мірі цікавиться його станом здоров'я, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до дитини материнської турботи та уваги, хоча має таку можливість, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не опікується духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного і належного харчування та медичного догляду.

Доказів, які б спростовували такі доводи позивача відповідач не надала.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 СК України).

Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч.2. ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, в порядку ч. 2 ст. 193 СК України, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

Згідно ч. 3 ст. 193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

В матеріалах справи міститься копія особового рахунку, що відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України» на ім'я ОСОБА_5 (а.с.55).

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, оскільки позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 гривень 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 12 Закону України «Про охорону дитинства», п.п. 7, 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ст.ст. 19, 150-151, 164-165, 180, 182, 193 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 229, 235, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та мешкає за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення ОСОБА_5 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь Держави суму судового збору у розмірі 704 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду В.І.Старовецький