Житомирський апеляційний суд
Справа №280/705/18 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В.
Категорія 48 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №280/705/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, пені та додаткових витрат на утримання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Янчук В.В.,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом та просила з урахуванням уточненого розрахунку стягнути із ОСОБА_2 на її користь заборгованість по аліментах на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 69910, 90 грн, неустойку за несплату аліментів в період із 01.04.2005 по 01.05.2018 в сумі 17815, 93 грн та додаткові витрати на лікування дитини в сумі 4388,49 грн. В обґрунтування вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Броварського міського суду від 22.09.2001 із відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи із 08.08.2001 і до досягнення ним повноліття. Вказане рішення суду відповідач не виконує, а тому згідно довідки Коростишівського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області станом на 01.05.2018 утворилася заборгованість у розмірі 69910, 90 грн. Крім того, у звязку із погіршенням матеріального становища та враховуючи тривале невиконання рішення суду, відповідно до ст. 196 СК України просила стягнути пеню у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період із 10.01.2005 по 01.05.2018 у розмірі 17815, 93 грн. (а.с. 29-30). Вказала, що оскільки дитина має ряд захворювань, які потребують постійного лікування, просила стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі 4384,49 грн.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.08.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 17815 (сімнадцять тисяч вісімсот пятнадцять ) гривень 93 копійки та додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 4388 ( чотири тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 49 коп. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості по аліментах у розмірі 69910,90 грн. скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення вимог в означеній частині. Зокрема, зазначила, що відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по аліментах, суд першої інстанції грубо порушив права дитини на особливий захист щодо забезпечення відновлення її утримання, зокрема стягнення загальною сумою аліментів, які не сплатив відповідач періодичними платежами за період із 2001 року по 2018 рік за рішенням суду. Крім того вказує, що частиною 4 ст. 194 СК України не забороняється стягнення заборгованості по аліментам загальною сумою, які були стягнуті за рішенням суду у виді періодичних щомісячних платежів.

В решті судове рішення не оскаржується, а тому не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Станом на час розгляду справи в суді відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що позивачка від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3, 5, 6).

Рішенням Броварського міського суду від 22.09.2001 із відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи із 08.08.2001 (а.с. 7-8).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2016 змінено розмір аліментів, який було присуджено зазначеним вище судовим рішенням, та вирішено стягувати із ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісячно, починаючи із 01.11.2016 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 16.11.2018, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 9-10).

Вказане рішення суду перебуває на виконанні у Коростишівському РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-197 СК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно із ч. 3. ст. 74 цього закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

Частиною 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду встановлений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і суд, з огляду на ч. 9 цієї статті, вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Наведене узгоджується із ч. 3 ст. 195 СК України, відповідно до якої розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Із довідки-розрахунку заборгованості по аліментах за виконавчим листом №2-1221 від 22.08.2001, виданого Броварським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно на дитину : сина ОСОБА_4, 2000р.н., вбачається, що з квітня 2005 року по квітень 2018 року включно нараховано аліментів 69910,90грн., сплачено 11799,82грн., заборгованість по аліментах становить 58 111,08грн. (а.с. 12-13).

Позивачка зазначену суму фактично не оспорює, в апеляційній скарзі не наведено жодних аргументів щодо незгоди із сумою заборгованості, по суті оскаржується лише відмова стягнути суму заборгованості у судовому порядку.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 не заперечив щодо наявності у нього заборгованості по аліментам та її розміру (а.с. 31 зворот).

Таким чином, ні позивачкою, ні відповідачем правильність розрахунку заборгованості не оспорюється, а дійсним предметом позову фактично є повторне стягнення аліментів.

Оскільки сторонами розмір заборгованості не оспорюється, то за відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення про стягнення заборгованості, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилася при виконанні судового рішення, шляхом подачі позову до суду в рамках іншої справи.

Колегія суддів вважає, що стягнення заборгованості за аліментами по виконавчому листу, який знаходиться на виконанні у державній виконавчій службі при відсутності спору про її розмір, є подвійним стягненням боргу і порушує права відповідача.

Апеляційна скарга не містить посилань на неправильність висновків рішення суду першої інстанції, а зводиться до цитування норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.11.2018.

Головуючий Судді