печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Матійчук Г.О.,

при секретарі: Винник С.М.,

за участю: представника стягувача ОСОБА_1,

представника боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на неправомірні дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Рудика Віталія Валерійовича під час виконання виконавчого листа № 757/22518/14-ц від 22.05.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, згідно з якої просив суд визнати виконавчий лист № 757/22518/14-ц від 25.02.2015 року, виданий Печерським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню; визнати дії державного виконавця неправомірними в частині відкриття виконавчого провадження № 47369511 від 25.09.2015 року за вказаним виконавчим листом; визнати неправомірними дії державного виконавця Рудика В.В. щодо проведення неправомірного стягнення коштів з ОСОБА_3

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що виданий Печерським районний судом виконавчий лист № 757/22518/14-ц від 25.02.2015 року не відповідає вимогам, встановленим до виконавчого документа, оскільки судове рішення, на підставі якого його видано, скасовано судом апеляційної інстанції, у зв'язку з чим виконавчий лист має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Крім того, зазначає, що це не було перевірено та не взято державним виконавцем до уваги, внаслідок чого його дії скаржник вважає незаконними та такими, що призводять до скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав заявлені у скарзі вимоги, просив скаргу задовольнити

В судовому засіданні представник боржника проти задоволення скарги заперечував, вважає дії держаного виконавця законними.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

При цьому, за умовами п.9 Перехідних Положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, слід застосовувати вимоги чинного ЦПК України, за ч. 2 ст. 450 якого визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, рішення, дія, бездіяльність яких оскаржується, не перешкоджає її розгляду.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутністю сторін, які не з'явились у судове засідання.

З'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та виконавче провадження, надане державним виконавцем у судове засідання, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у солідарному порядку 43 894,39 грн. заборгованості за договором позики № 1907 від 05.06.2010 року, 89 891,91 грн. за договором купівлі-продажу та установки метало-пластикових вікон № 05/10 від 05.06.2010 року та 672,50 грн. судового збору. Загальна сума стягнення складає 135 131, 30 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.02.2015 року заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено, в решеті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

27.02.2015 року за заявою представника ОСОБА_5 виконавчий лист було видано стягувачеві.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 29.04.2015 року було відкрито виконавче провадження та боржнику надано строк для самостійного виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відкриваючи виконавче провадження, державний виконавець виходив з того, що вимоги виконавчого документа відповідають положенням ст. 4 Закону України «Про виконавче проваження».

Доводи скаржника в частині знехтування державним виконавцем імперативними нормами, що містяться в діючому законодавстві під час перевірки на відповідність виконавчого документа вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги законодавства та документи, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що скарга є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту вказаної норми цивільно-процесуального законодавства, особа має право звернутись до суду з відповідною заявою, яку суд має розглянути в встановленому порядку.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця, суд не наділений правом вирішувати питання щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 208, 209, 210, 386, 387, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на неправомірні дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Рудика Віталія Валерійовича під час виконання виконавчого листа № 757/22518/14-ц від 22.05.2015 року - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Г.О.Матійчук