КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 379/1043/18

провадження № 22-ц/824/2774/2018

08 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суду складі:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

за участю секретаря Дуки В.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Великоберезянська сільська рада Таращанського району Київської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 15 серпня 2018 року у складі судді Василенка О.М.,

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати недійсним та скасувати рішення Великоберезнянської сільської ради Таращанського району Київської області № 399-59-VI від 14.01.2015 р., в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 площею 0,29 га для ведення особистого селянського господарства; визнати недійсним та скасувати рішення Великоберезнянської сільської ради Таращанського району Київської області № 413-60-VI від 25.02.2015 р., в частині затвердження проекту землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 площею 0,29, кадастровий номер - НОМЕР_1 та в частині передачі у власність ОСОБА_3 цієї земельної ділянки; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 38183881 від 27.05.2015, видане Реєстраційною службою Таращанського районного управління юстиції у Київській області на земельну ділянку з кадастровим номером - НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарств, площею 0,29 га, скасувавши рішення Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області № 21611286 від 27.05.2015 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 15 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у вказаній цивільній справі.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 15 серпня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначила, що в оскаржуваній ухвалі суд дійшов помилкового висновку, що заявлені вимоги стосуються оскарження рішень суб'єкта владних повноважень, прийнятих ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Предметом спору в даній справі є спір про право належності та право користування спірною земельною ділянкою. Останній не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 15 серпня 2018 року - без змін.

З огляду на суб'єктний склад учасників справи, а також те, що заявлені вимоги безпосередньо стосуються оскарження рішень суб'єкта владних повноважень, прийнятих ним при здійсненні публічно-правових управлінських функцій, вважає, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

У судове засідання учасники справи не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відтак, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб'єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

При цьому, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта власних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права /або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною нормою та статтями 118, 122 Земельного кодексу України.

Таким чином, рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку позовну вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень ( див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 травня 2018 року у справі № 910/13755/17, від 04 липня 2018 року у справі №361/3009/16-ц).

Враховуючи, що позивач звернулася з позовної заявою про визнання недійсним та скасування рішень Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної передачі у приватну власність, затвердження вказаного проекту та передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, визнання недійним свідоцтва про право власності на вказану земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3, тобто вказані позовні вимоги спрямовані на оспорення права власності фізичної особи, що виникло на підставі рішень органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, такий спір є приватноправовим і за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки цієї фізичної особи.

Крім того, земельні правовідносини, які виникли між позивачем і відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, виникли, зокрема, стосовно порушення речового права позивача за результатами реалізації оскаржуваних рішень суб'єкта власних повноважень, а тому вимоги про скасування таких рішень повинн

і розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 15 травня 2018 року у справі № 911/4144/16 та від 16 травня 2018 року № 911/4111/16.

За таких обставин, враховуючи характер правовідносин у цій справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про відмову у відкритті провадження у даній справі постановлена судом з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 15 серпня 2018 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування рішення про державну реєстрацію права власності передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк