233 № 233/5343/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
26 січня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря Ліман С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1491 від 01 березня 2013 року.
На підставі вищенаведеного позивач просив стягнути з відповідачів на його користь вказану заборгованість та витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1600,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому п. 19 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26.01.2018 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01 березня 2013 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1491 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною системою (для пенсіонерів по програмі «Арсенал» з кредитною лінією).
Відповідно до п.7.1.1 договору, відкриття платіжної картки в рамках програми «Арсенал» здійснюється строком на 1 рік військовим пенсіонерам, вік яких на момент встановлення лінії складає 65 років. Подовження платіжної картки, відкритої в рамках програми «Арсенал», можливе строком на 1 рік, військовим пенсіонерам, вік яких на день продовження терміну дії платіжної картки не перевищує 74 років, і за умови погашення клієнтом протягом 11-го місяця користування платіжною карткою не менше 10 % від суми ліміту кредиту, тобто заборгованість по кредиту по картрахунку повинна складати не більше 90% від ліміту кредиту. У випадку якщо термін продовженої платіжної картки припадає на період часу коли військовому3 пенсіонеру виповнюється від 74 до 75 років ліміт кредитної лінії по такій картці зменшується щомісячно рівними частинами (1/12 ліміту кредитної лінії) починаючи з першого місяця дії подовженої кредитної картки.
Пунктом 7.2 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом клієнт зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором та додатком 1 до нього. У разі наявності кредитної заборгованості плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 25,0 % річних (при погашення кредиту та процентів за користування кредитом до 25 числа місяця наступного за звітним). Проценти за перевищення витратного ліміту (овердрафт) у розмірі 35,0 % річних.
Згідно із п. 7.4, проценти нараховуються методом факт/360 на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту (його частини). При нарахуванні процентів у день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається.
Відповідно до п.7.7 цього договору клієнт зобовязаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі в тому числі у разі закінчення строку дії банківської платіжної картки та не продовження її дії на новий строк, у разі порушення правил користування банківською платіжною карткою, подачі заяви про закриття картрахунку, відмови від отримання пенсії шляхом її зарахування на картрахунок.
Клієнт зобовязаний щомісячно отримувати виписку по рахунку, відповідно до п. 7.5 цього договору, та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним, згідно з п.6.1.8 цього договору. В разі порушення терміну погашення кредиту, суми перевищення витратного ліміту (овердрафту) та сплати процентів по них клієнт зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, прострочених платежів за кожний день прострочення.
Згідно із п.7.8 кредитного договору погашення заборгованості за кредитом та нарахованими процентами здійснюється шляхом дебатування картрахунку клієнта. У разі недостатності коштів на картрахунку клієнт зобовязаний поповнити картрахунок або внести кошти готівкою до каси банку.
Пунктом 3.1 вищезазначеного договору передбачено, що при порушенні умов договору банк має право, зокрема, вимагати від позичальника відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов Договору.
Відповідно до п. 8.8 кредитного договору винна сторона, яка не виконала або неналежно виконала зобовязання за цим договором, зобовязана відшкодувати іншій стороні завдані цим збитки відповідно до чинного законодавства України.
З виписки по рахунку ОСОБА_1, долученої до матеріалів справи, вбачається, що банк виконав своє зобовязання по кредитному договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що подані копії документів є належними та допустимими доказами по справі та підтверджують обставини, викладені у позові.
За період з квітня 2015 року по травень 2017 року позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат від простроченої заборгованості за основним боргом в розмірі 8983,53 грн. та трьох процентів річних від простроченої заборгованості за основним боргом в розмірі 1443,85 грн.
А також за період з вересня 2014 року по травень 2017 року для кожного чергового платежу на погашення процентів за користування кредитом, що не були сплачені боржником, позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат від простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 1565,55 грн. та трьох процентів річних від простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 213,08 грн.
За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.
Проте суд дійшов до висновку про те, що позивачем залишились не обґрунтованими вимоги в частині нарахування інфляційного збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 1565 грн. 55 коп. та трьох процентів річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 213 грн. 08 коп., а всього в сумі 1778 грн. 63 коп., виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Щодо застосування норм права, викладених у ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, Верховним Судом України було зроблено правовий висновок, який викладений у постанові №6-369цс15, а саме: у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.
Верховний Суд України в своєму листі «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» в абз. 5 розділу «Особливості відповідальності за порушення грошового зобовязання в окремих видах правовідносин» вказав на те, що неоднозначним для судової практики є питання, повязане з правомірністю нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, договором позики та банківського вкладу. Вирішуючи його, суди мають керуватися тим, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обовязкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. Частиною 6 ст. 1061 ЦК встановлено, що проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У звязку з цим необхідно враховувати, що у випадку збільшення вкладу на суму невитребуваних процентів, проценти, які стягуються у звязку з простроченням повернення вкладу, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, нараховуються на всю суму вкладу, збільшеного на суму невитребуваних процентів.
Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові
Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем нараховані три проценти річних та індекс інфляції на прострочені проценти. Проте, в кредитному договорі, копія якого долучена до матеріалів справи, відсутні відповідні умови договору, які б передбачали можливість такого нарахування.
Разом з тим, ст. 1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником. Так, зі змісту частини 1 цієї статті вбачається, що лише у разі несвоєчасного повернення суми позики позичальник сплачує грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
У разі несвоєчасного повернення процентів, нарахованих за правомірне користування чужими грошовими коштами, законом прямо не передбачені відповідні наслідки сплата грошової суми відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Та у звязку з тим, що відповідні наслідки у разі несвоєчасного повернення процентів, нарахованих за правомірне користування чужими грошовими коштами, кредитним договором № 1491 від 01 березня 2013 року, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 не передбачені, суд дійшов до висновку про те, що в задоволені позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1491 від 01 березня 2013 року, що станом на 30 травня 2017 року включає інфляційне збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 1565 грн. 55 коп., три проценти річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 213 грн. 08 коп., а всього в сумі 1778 грн. 63 коп., слід відмовити.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1524,33 грн.
Керуючись ст.ст. 6, 7,10-13, 141, 259, 264-265, 273, 280-282, 289, п.п.15.5, 19 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-
Позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В задоволені позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором № 1491 від 01 березня 2013 року, що станом на 30 травня 2017 року включає інфляційне збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 1565 грн. 55 коп., три проценти річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 213 грн. 08 коп., а всього в сумі 1778 (одна тисяча сімсот сімдесят вісім) гривень 63 копійки відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 1524 (однієї тисячі пятиста двадцяти чотирьох) гривень 33 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складання повного тексту рішення 05 лютого 2018 року.
Суддя