н/п 2/490/555/2018 Справа № 490/5059/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________ ЗОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
26 лютого 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А. ,
при секретарі - Кваші С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання ОСОБА_2, який помер 20.11.2015 року з ОСОБА_3, яка померла 02.06.2014 року однією сімєю без реєстрації шлюбу з жовтня 1985 року по 02.06.2014 року, тобто не менше 5 років до часу відкриття спадщини та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер 26.11.2015 року та ОСОБА_3, яка померла, 02.06.2014 року.
Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник Миколаївської міської ради у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив (заперечення) суду не надав.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідачв в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справиу справі, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 05 квітня 1999 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності - ОСОБА_3-1/2, ОСОБА_2-1/2.
За час свого життя, 10 квітня 2014 року, ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого належну їй на праві власності частку квартири № 27, що знаходиться в м. Миколаєві, вул. Потьомкінська, 149, заповіла ОСОБА_4
02.06.2014 року ОСОБА_3 померла.
Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є: ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджується матеріалами спадкової справи №13/2014.
ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Після чого вказану спадщину ОСОБА_2 фактично прийняв та просив нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру. Постановою приватного нотаріуса ММНО від 02.07.2015 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 в звязку з відсутністю факту родинних відносин.
17.11.2015 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса з заявою, про те що їй було відомо про відкриття спадщини, яка залишилася після ОСОБА_3, яка померла 02.06.2014 року та по день смерті. Їй також відомо, що ОСОБА_3, залишила на її ім'я заповіт, яким заповіла їй частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3. Але, вона пропустила установлений законом 6 місячний строк для прийняття спадщини та на неї не претендує. Також повідомила, що вона не заперечую проти видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, на ім'я ОСОБА_2
19.11.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали мирову угоду яку було затверджено Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва, відповідно якої: ОСОБА_4 відмовляється від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 03 червня 2014 року, за заповітом, що складено 10 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 285. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. В день підписання даної мирової угоди ОСОБА_4 подає заяву про відмову від прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. ОСОБА_4 даною мировою угодою засвідчує, що відмовляється від усього спадкового майна після смерті ОСОБА_3, в тому числі відмовляється від спадкування права власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_4. ОСОБА_4, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 03 червня 2014 року, відмовляється від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом - ОСОБА_2. ОСОБА_2 виплачує ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 40 000 грн., в день підписання даної мирової угоди
За час свого життя, 22 травня 2015 року, ОСОБА_2 склав заповіт, на випадок його смерті робить таке розпорядження: все належне йому майно та майнові права, що згідно із законодавства України можуть бути успадкованими. які будуть належати йому у повному обсязі, без будь-яких винятків заповідає у власність ОСОБА_1, повністю.
20.11.2015 року ОСОБА_2 помер.
Після його смерті відкрилась спадщина. При зверненні до нотаріуса з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу 22.06.2016 року постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_2, померлого 20.11.2015 року, який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, померлої 02.06.2014 року, але не встиг оформити своїх спадкових прав у зв'язку з відсутністю доказів родинних та інших відносин, а саме про встановлення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім'єю.
Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, оскільки звернувся з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №6/2016.
22 липня 2016 року, ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: 1/2 частки у праві приватної спільної часткової власності, розташовану за адресою: АДРЕСА_3.
За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.
Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 за вищевказаною адресою однією сімєю з жовтня 1985 року, підтверджується письмовими поясненнями - ОСОБА_6, ОСОБА_7
Відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України, суд розглядає заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у вигляді 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, після смерті ОСОБА_3, яка померла 02.06.2014 року, ОСОБА_2 є спадкоємцем ІV черги, який проживав зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, відповідно до ст. 1264 ЦК України.
Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 20.11.2015 року, який фактично успадкував 1/2 частку квартири АДРЕСА_5, після смерті ОСОБА_3, яка померла 02.06.2014 року, за такого суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню.
У відповідність зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності - задовольнити.
Встановити факт проживання разом однією сімєю ОСОБА_3, яка померла 02.06.2014 року з ОСОБА_2, який помер 20.11.2015 року, в період з 1985 року по день смерті 02 червня 2014 року, постійно за адресою: АДРЕСА_6.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом - на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_2, який помер 20 листопада 2015 року, що належала ОСОБА_3, яка померла 02 червня 2014 року.,
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів після проголошення рішення.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.