Справа №442/655/18
Провадження №2/442/776/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання - Михавко І.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грушівської сільської ради про визнання частки в майні колгоспного двору та про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини майна колгоспного двору, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за кожним з членів бувшого колгоспного двору ОСОБА_2, ОСОБА_3 та нею по 1/3 ідеальній частці в житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд загальною площею 93,1 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., який розташований на вул.Миру 67 в с.Грушів Дрогобицького району Львівської області, а також визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 2/3 ідеальні частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 93,1 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., який розташований на вул.Миру 7 в с.Грушів Дрогобицького району Львівської області після смерті мами ОСОБА_2, яка померла 03.04.2014 р.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.04.2014 померла її мама ОСОБА_2 27.02.2009 помер її батько. Заповіту батьки не залишили. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований на вул.Миру, 67 в с.Грушів Дрогобицького району Львівської області. За життя її матері на імя, як голови колгоспного двору, виконавчим комітетом Дрогобицької районної ради було видано Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 30.12.1987. На час оформлення вказаного Свідоцтва членами колгоспного двору були троє осіб: її мама ОСОБА_4 голова домогосподарства, батько ОСОБА_3 і вона. Відтак, вважає, що частки у майні колгоспного двору всіх членів колгоспного двору на час оформлення права власності на жилий будинок є рівними і їм належало по 1/3 частині житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд. Після смерті свого батька, а пізніше й матері вона успадкувала їхні частки вищевказаного житлового будинку так як постійно проживала з нею на час її смерті. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона отримала відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на частку у майні колгоспного двору за членами бувшого колгоспного двору. Відтак, для захисту своїх спадкових прав змушена звертатись до суду.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

ОСОБА_2 померла 03.04.2014.

ОСОБА_3 помер 27.02.2009.

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.12.1987 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований на вул.Миру, 67 в с.Грушів Дрогобицького району Львівської області належить колгоспному двору ОСОБА_2.

Як вбачається з довідки Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області №124 від 23.01.2018 власником вищевказаного колгоспного двору являлася ОСОБА_2 та разом з нею в наведеному домогосподарстві були зареєстровані та проживали члени її сімї: чоловік ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_1 (дошлюбне) ОСОБА_5.

Згідно ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення Закону "Про власність" поширюються на правовідносини, що виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до ст.120 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно до ст.123 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно зі ст.4 постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» від 26.03.1991 року загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Разом з тим, дані правовідносини, в частині спадкування, продовжують існувати після набрання чинності новим ЦК України в редакції 2003 року, а тому до них слід застосовувати положення цього кодексу.

За приписамист. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. ст.1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За нормами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 ЦК України.

Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (шість місяців) він не заявив про відмову від неї.

Вравовуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та такий слід задоволити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 264, 430 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за кожним з членів бувшого колгоспного двору: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/3 ідеальній частці в житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд загальною площею 93,1 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., який розташований на вул.Миру 67 в с.Грушів Дрогобицького району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1 Василівноюв порядку спадкування за законом право власності на 2/3 ідеальні частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 93,1 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., який розташований на вул.Миру 7 в с.Грушів Дрогобицького району Львівської області після смерті мами ОСОБА_2, яка померла 03.04.2014 р.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Павлів З.С.