АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 647/2043/17 Головуючий в І інстанції Миргород В.С.
Номер провадження №22-ц/791/260/2018 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2018 року лютого місяця 01 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
за участі секретаряПрушинської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа Служба у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а

У вересні 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_6, на обґрунтування якого вказав, що він є співвласником будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1.

12 квітня 2008 року його донька ОСОБА_8 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_6) уклала шлюб з ОСОБА_9 та у травні 2008 року усиновила його неповнолітню доньку ОСОБА_6 Позивач був змушений зареєструвати у своєму будинку дитину, оскільки остання мала йти до школи, а без реєстрації місця проживання її не приймали. До вказаного будинку ОСОБА_6 ніколи не вселялась.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 23.01.2014 року шлюб між його донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було розірвано.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 10.11.2014 року скасовано усиновлення ОСОБА_8 неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, включено відомості до актового запису про народження ОСОБА_6, а саме: вказано її матір'ю громадянку Російської Федерації ОСОБА_12.

При цьому ОСОБА_6 залишилася зареєстрованою у належному йому будинку, хоча фактично до будинку ніколи не вселялась.

Реєстрація відповідачки у його житловому будинку є перешкодою для здійснення ним права користування та розпорядження своєю власністю. Вважає, що зняття з реєстрації не порушує права неповнолітньої дитини, так як вона проживає за іншою адресою, не є членом сім'ї співвласників будинку та будучи знятою з реєстрації за адресою знаходження вказаного домоволодіння, ніяких майнових прав не втрачає.

Просив суд позбавити ОСОБА_6 права користування домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про залучення ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у якості відповідачів відмовлено.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_6 права користування домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 та її законного представника ОСОБА_9, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд до іншого районного суду Херсонської області.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Від представника третьої особи Служби у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області Горішньої О.П. на адресу апеляційного суду надійшов лист, відповідно до якого остання з рішенням суду першої інстанції не погоджується, оскільки вважає, що неповнолітню дитину ОСОБА_6 повинні представляти саме її батьки. Вважає, що судом першої інстанції не було вжито заходів щодо участі законних представників дитини в судовому процесі, тим самим позбавлено неповнолітню дитину, яка за місцем народження є громадянкою України, права на реєстрацію місця проживання.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення та доводи апелянта, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.38 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду питання судом першої інстанції) сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Законними представниками стосовно неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, під час захисту їх прав, свобод та інтересів у суді є їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом (ч.2 ст.39 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду питання судом першої інстанції).

Також, при законному представництві, може бути подвійне представництво.

Так, за ч. 5 ст. 39 ЦПК (в редакції, чинній на час розгляду питання судом першої інстанції) законні представники можуть доручити ведення справи іншій особі, вибраній ними як представник.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою по справі є неповнолітня ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9; 10), батьками якої є ОСОБА_9 та ОСОБА_12 (а.с.10). З інформації Державної прикордонної служби України (а.с.68) вбачається, що ОСОБА_12 виїхала за межі України 13.05.2015 року, а з довіреності на представництво інтересів, посвідченої начальником державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» вбачається, що ОСОБА_9 перебуває в місцях позбавлення волі (а.с.133).

Відповідно до п.п 2.1. п.2 договору про надання правової допомоги від 26.09.2017 р. укладеного між батьком дитини ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_5, останній зобов'язується надавати правову допомогу ОСОБА_9 у вигляді консультації та представництво його інтересів, а також представництво інтересів його неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в Бериславському районному суді Херсонської області за фактом розгляду цивільної справи про зняття дитини з реєстрації (а.с.28-30).

ОСОБА_5 було подано до суду клопотання про залучення його до участі в даній цивільній справі як представника відповідача неповнолітньої ОСОБА_6 (а.с. 22).

Крім того, в розгляді справи приймав участь представник третьої особи - орган опіки і піклування Служби у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації.

При цьому, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідачки про залучення ОСОБА_9, ОСОБА_12 по даній справі як відповідачів, а неповнолітньої ОСОБА_6 як співвідповідача, вірно виходив з того, що залучення відповідача, співвідповідача може відбуватися лише за клопотанням позивача (ст.33 ЦПК України в редакції 2004 року) (а.с.91).

Тому, доводи представника відповідача з приводу того, що відповідачами у справі повинні виступати батьки неповнолітньої ОСОБА_9 та ОСОБА_12, а сама неповнолітня ОСОБА_6 може виступати як співвідповідач, оскільки є неповнолітньою, не заслуговують на увагу та є безпідставними.

Також не підлягають задоволенню доводи скаржника відносно того, що винесеним рішенням, суд першої інстанції порушив права неповнолітньої особи, позбавляючи її права користування житловим приміщенням, що фактично дає підстави для зняття її з реєстрації, виходячи з наступного.

За ч.1 ст.316 та ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Закон надає власнику право звернутись до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, який відповідає змісту порушеного права, враховує характер порушення та надає можливість захистити порушене право.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.07.1994 року, виданого на підставі розпорядження №1363 від 08.06.1994 року, позивач є співвласником будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.5).

Право користування вказаним житловим будинком у відповідачки виникло у зв'язку з тим, що вона була прописана власником будинку, оскільки на той час була членом сім'ї його дочки ОСОБА_8 (а.с.51).

З рішення Берисласького районного суду Херсонської області від 21.07.2014 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_14 в інтресах позивача ОСОБА_9, діючого в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа Служба у справах дітей Бериславської районної держадміністрації Херсонської області про позбавлення батьківських прав вбачається, що 12.04.2008 року між вказаними сторонами був укладений шлюб та 14.05.2008 р., відповідачка у справі за рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області усиновила неповнолітню ОСОБА_6 При цьому, вони проживали як єдина сім'я до 17.11.2013 року за місцем проживання ОСОБА_9 в м. Нова Каховка (а.с.40-42).

З 2009 року по 2014 роки ОСОБА_6 навчалась у ЗОШ №10 Новокаховської міської ради Херсонської області та 28.08.2014 року вибула до Казачелагерської ЗОШ (а.с. 67).

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 23.01.2014 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розірвано (а.с. 8).

10 листопада 2014 року рішенням Бериславського районного суду Херсонської області було скасовано усиновлення ОСОБА_8 відносно неповнолітньої ОСОБА_6, у свідоцтві про народження ОСОБА_6, виданому повторно 22 січня 2015 року вказано матір'ю - громадянку Російської Федерації ОСОБА_12 (а.с. 10).

Колегія суддів вважає, що у відповідності до ч.1 ст.239 Сімейного кодексу України з моменту скасування усиновлення ОСОБА_8 (ОСОБА_6) неповнолітньої ОСОБА_6 усі права та обов'язки, що виникли у зв'язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами, вважаються припиненими на майбутнє.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 04.08.2015 року, яке на даний час є чинним, у цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_12, треті особи - орган опіки та піклування Бериславської райдержадміністрації, орган опіки та піклування виконкому Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліметів та за зустрічним позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_9, треті особи - орган опіки та піклування Бериславської райдержадміністрації, орган опіки та піклування виконкому Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області про визначення місця проживання дитини визначено місце проживання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_12 за місцем її проживання (45-50).

Відповідно до п.34 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст.405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 у спірному будинку ніколи не проживала, чого не заперечував представник відповідачки ОСОБА_5

Відповідні дані було зазначено і в апеляційній скарзі, а саме, представник відповідачки ОСОБА_5 вказує на той факт, що дитина народилася і проживала на території м. Нова Каховка, Херсонської області.

Враховуючи вимоги приведеного закону, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про позбавлення відповідачки права користування чужим майном (спірним житловим будинком), з тих підстав, що вона не є членом сім'ї співвласників будинку, не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно домоволодіння, і, відповідно, будучи знятою з реєстрації в спірному домоволодінні, ніяких майнових прав не втрачає, а також в належному позивачу будинку ніколи проживала, що свідчить про те, що права останньої порушено не було.

Посилання представника відповідачки на той факт, що зняття дитини з реєстрації (яка на цей час незанонно без згоди батька перебуває в Італії) порушує її права, так як вона втрачає громадянство України з послідуючими правовими наслідками, а також на те, що відповідачку неможливо позбавити права користування житловим приміщенням, оскільки такого права вона взагалі не набувала, а тому її можливо визнати такою, що втратила право користування спірним будинком, колегія суддів вважає не прийнятними, оскільки вони не грунтуються на нормах матеріального права.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

постановила

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді підпис Л.П. Воронцова

підпис П.Я. Ігнатенко

З оригіналом згідно:

Постанова набрала законної сили 01 лютого 2018 року

Повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2018 року

Копія постанови оформлена 06 лютого 2018 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання О.В. Прушинська