АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2193/18 Справа № 183/5816/17 Головуючий у 1 й інстанції - Сорока О. В. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_2,

відповідачі - Шевченківське відділення поліції ГУНП України в Дніпропетровській області, прокуратура Дніпропетровської області

треті особи - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року у складі судді Сорокі О. В., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Шевченківського відділення поліції ГУНП України в Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області, треті особи - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» про звільнення майна з-під арешту (а.с.2-4).

Позов мотивовано тим, що їй на праві власності належить майно - земельна ділянка площею 0,7000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, на яку накладено арешт на підставі постанови слідчого прокуратури Дніпропетровської області б/н від 28 жовтня 2011 року в межах кримінальної справи № 33119005, порушеної за ознаками кримінальних порушень передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просила звільнити з-під арешту належне їй на праві власності майно - земельну ділянку площею 0,7000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Виключити з Державного земельного кадастру заборону - арешт на зазначене нерухоме майно, обтяжене на підставі постанови б/н від 28 жовтня 2011 року і листа прокуратури Дніпропетровської області №06/33119005-вих11 від 08 листопада 2011 року.

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі, на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи у суді першої інстанції).

Ухвала судді першої інстанції мотивована тим, щовищезазначений позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та не позбавляє права заявника звертатися до слідчого судді за місцем проведення досудового розслідування з заявою про скасування арешту майна.

У апеляційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до апеляційного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що право власності особи, яка не є учасником кримінального права, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто на спірні відносини поширюється законодавство про захист права власності.

19 лютого 2018 року надійшов до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області.

Вищезазначений відзив мотивовано тим, що заява про зняття арешту з майна - земельної ділянки площею 0,7000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, підлягає вирішенню в порядку, встановленому КПК України.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить майно - земельна ділянка площею 0,7000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.31-32), на яку накладено арешт на підставі постанови слідчого прокуратури Дніпропетровської області б/н від 28 жовтня 2011 року в межах кримінальної справи № 33119005, порушеної за ознаками кримінальних порушень передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України (а.с.35).

У розумінні вимог п. 20 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» питання, пов'язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішуються відповідно до розділу VIII КПК України. При цьому слід додати, що ст. 539 цього Кодексу прямо передбачено, що потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звернутися до суду з клопотанням про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов'язків чи законних інтересів.

У разі непогодження з рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування главою 26 КПК України передбачений порядок їх оскарження.

Змістом ст. 171 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Саме до цього зводяться роз'яснення, надані у абз. 3,4 п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту» судам роз'яснено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст. ст. 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, якщо арешт на майно було накладено під час досудового розслідування кримінальної справи та/або під час розгляду кримінальної справи судом, то, в силу вимог закону, арешт з такого майна може зняти: під час досудового розслідування лише слідчий суддя, під час судового провадження суд, або прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження.

Лише у випадку коли під час винесення виправдувального вироку, закриття кримінального провадження, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові, судом не вирішено питання про скасування арешту майна накладеного в рамках кримінального провадження, то власник майна, на яке накладено арешт, має право на звернення до суду з позовом про звільнення майна з під-арешту, який розглядається за правилами цивільного судочинства.

Будь-яких доказів про те, що вищезазначене кримінальне провадження було закрито та/або судом по кримінальній справі винесено виправдувальний вирок, не призначено покарання у виді конфіскації майна та/або не застосовано спеціальної конфіскації, залишено цивільний позов без розгляду або відмовлено в цивільному позові і при цьому не вирішено питання щодо зняття арешту зі спірного майна, а ні матеріали позовної заяви, а ні матеріали апеляційної скарги не містять.

Таким чином, в силу вимог закону ОСОБА_2 не позбавлена права звернутись з клопотанням про скасування арешту зі спірного майна, в порядку встановленому КПК України.

З урахуванням викладених норм права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у вищезазначеній справі, на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для розгляду справи у цивільному провадженні не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала судді постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому вказану ухвалу відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров