Справа № 462/6955/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/5764/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 10 серпня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 02.03.2016 року у справі позов задоволено. Зобов»язано ОСОБА_4 і ОСОБА_3 власними силами і за рахунок власних коштів привести до попереднього стану самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 шляхом приведення самочинно розширеного балкону до попередніх розмірів 1,05Х3,50 м. Стягнуто із ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на користь держави по 243,60 грн. судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.09.2016 року і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.03.2017 року рішення Залізничного районного суду м.Львова від 02.03.2016 року залишено без змін.

01.11.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі, посилаючись на те, що судом не вирішено питання про компенсацію йому витрат на оплату правової допомоги.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною, необгрунтовангою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Стверджує, що під час розгляду справи за його позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_3, треті оосби -Залізнична районна адміністрація Львівської иміської ради, ОСОБА_7 про приведення до попереднього стану квартири шляхом демонтажу самочинно розширеного балкону він поніс витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн., що не перевищує граничний розмір компенсації витрат у цивільних справах, пов'язаного із правовю допомогою стороні визначеного Постановою КМУ №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністартивних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Звертає увагу, що ним помилково не долучено до матеріалів справи копію диплому фахівця у галузі права ОСОБА_8, однак такий був долучений до заяви про ухвалення додаткового рішення. Просить ухвалу скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Постановляючи ухвалу про відмову в задволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду від 02.03.2016 року вирішено питання судових витрат, в тому числі заяву позивача про відшкодування понесених ним витрат на оплату правової допомоги в розмірі 2500 грн. Судом у рішенні наведено мотиви, що такі витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки вони не є документально підтвердженими і доведеними.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду, враховуючи такі вимоги чинного на час розгляду апеляційної скарги законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення, суд першої інстанції вирішив питання щодо витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн. та зазначив , що підстав для стягнення таких немає, оскільки позивачем не надано розрахунку вказаних витрат, а також документального підтвердження їх оплати, а відтак підстав для ухвалення додаткового рішення не має.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування ухвали суду, оскільки така постановлена з дотриманням норм процесуального права та врахуванням роз'яснень наданих у у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» .

Твердження в апеляційній скарзі про те, що позивач помилково не долучив до матеріалів справи копію диплому фахівця у галузі права не спростовують висновків суду, що підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення немає.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене апеляційну скаргу належить відхилити, оскільки її доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384 ЦПК України,- колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 10 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06.02.2018року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота