Справа №472/772/17 07.02.2018
Провадження №22-ц/784/365/18
Справа № 2-н-128/09, 472/772/17 Головуючий у 1-ї інстанції Кучерявенко С.С.
Провадження № 22-ц/784/365/18 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

Іменем України

7 лютого 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.

із секретарем: Горенко Ю.В.,

за участю: представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

(далі - АТ «Ощадбанк»)

на ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року, постановлену під головуванням судді Кучерявенка С.С. в залі судових засідань в смт. Веселинове Миколаївської області о 10 годині 15 хвилин, зі складанням його повного тексту, по справі

за заявою АТ «Ощадбанк»

про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку на предявлення судового наказу про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 вересня 2009 року Веселинівським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення на користь АТ «Ощадбанк» в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_3, і ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 961 грн. 55 коп., а також з кожного по 25 грн. 50 коп. судових витрат.

23 вересня 2017 року АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_3 та поновлення строку на його повторне предявлення, у звязку із тривалим неповідомленням органу державної виконавчої служби про хід його виконання.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року в задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку на його предявлення до виконання.

Заперечуючи проти апеляційної скарги боржник ОСОБА_3 надіслав письмовий відзив, в якому вважав її доводи необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1, пункту 1 частини 2 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на час правовідносин, що виникли) виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За змістом статті 433 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року) і частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на момент звернення до суду) стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

За матеріалами справи копію судового наказу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2009 року направлено заявнику 16 жовтня 2009 року як виконавчий документ за судовим рішенням, що набрало чинності (а.с.33).

З копії заяви АТ «Ощадбанк» вбачається, що 13 березня 2013 року заявником було предявлено виконавчий документ до виконання у ДВС Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області з пропуском встановленого строку на подачу виконавчого листа до виконання (а.с.37).

Між тим, за повідомленням Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, наданого 28 лютого 2017 року у відповідь на звернення банка, судовий наказ на примусове виконання до служби з 2014 року по 24 квітня 2017 року не надходив, а попереднє поданий АТ «Ощадбанк» виконавчий документ про стягнення коштів на його користь з ОСОБА_3 повернуто 29 вересня 2012 року з підстав, визначених пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час правовідносин, що виникли) (а.с.42).

Відомості про втрату чи пересилку виконавчого документу відсутні.

Обґрунтовуючи підстави для видачі дубліката та поновлення строку заявник посилався на відповідь виконавчої служби, але не надав на підтвердження цього інших належних письмових доказів, та не пояснив тривалість звернення до суду з часу направлення ним до виконавчої служби виконавчого документу, вже за пропуском строку (березень 2013 року) до звернення до виконавчої служби за інформацією щодо виконання виконавчого вказаного виконавчого документу (у лютому 2017 року,) та часу фактичного звернення до суду із заявою у серпні 2017 року.

При втраті оригіналу виконавчого документа, суд, який видав виконавчий документ, має право за заявою стягувача видати його дублікат в порядку статті 370 ЦПК України (що діяв на час розгляду справи у місцевому суді), а також в порядку пункту 17.4 розділу ХІІІ ЦПК України в редакції 2017 року, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документу до виконання, та вирішити питання про поновлення строку на його подачу у відповідності до статті 433 ЦПК України.

Разом з тим, обєктивних поважних причин для поновлення строку на предявлення виконавчого документу до виконання та видачі дублікату виконавчого документу, за яким банк звернувся з пропуском такого строку, судом першої інстанції не встановлено.

Не надано таких доказів заявником і до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїм вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку предявлення виконавчого документу до виконання та видачу його дублікату суд першої інстанції вірно виходів з того, що заявник не навів для цього підстав та не надав відповідних доказів втрати виконавчого документу та поважності причин пропуску строку предявлення його до виконання.

За такого, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, а ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів, починаючи з дати складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення буде складено 7 лютого 2018 року, після проголошення вступної та резолютивної частин.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю.Колосовський

ОСОБА_6