АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» лютого 2018 року

м. Харків

справа № 643/8678/16-ц

провадження № 22-ц/790/486/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

учасників справи:

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

прокурора: Омельник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, правонаступником якого є Харківська міська рада, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру за апеляційною скаргою керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 - Купріянова В.Б. на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року, ухвалене суддею Скотарем А.Ю. в залі суду в м. Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03 лютого 2014 року між ним та ОСОБА_6 у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу квартири НОМЕР_1, загальною площею 35,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_4 (далі - договір).

Відповідно до умов даного договору ОСОБА_6 передав ОСОБА_1 у власність квартиру, а останній прийняв майно та сплатив грошові кошти в розмірі 15 000,00 доларів США, що станом на час укладення договору дорівнювало 129 000,00 грн.

На момент укладення даного договору продавець - ОСОБА_6 не мав свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру, яку отримав в порядку спадкування за заповітом.

На виконання умов договору купівлі-продажу ОСОБА_6 на підставі судового рішення, яким надано додатковий строк для прийняття спадщини, звернувся до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер та не встиг отримати належним чином оформлене свідоцтво про право на спадщину.

ОСОБА_1 звернувся до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а саме квартири НОМЕР_1, площею 35,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_4 (далі - квартира).

З заявою про прийняття спадщини, до якої віднесено дану квартиру, також звернувся ОСОБА_3, який порушує право ОСОБА_1 на належне оформлення квартири.

Під час укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору та частково його виконали. Проте, у зв'язку з непередбаченими обставинами, а саме, смертю ОСОБА_6, стало за неможливе повністю виконати умови договору купівлі-продажу, що позбавляє ОСОБА_1 можливості належним чином оформити документи, що підтверджують право власності на квартиру.

Зважаючи на зазначене, просив суд визнати вищевказаний договір купівлі-продажу квартири дійсним та визнати право власності на квартиру НОМЕР_1, загальною площею 35,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_4.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року позов задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу від 03 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру НОМЕР_1, загальною площею 35,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_4.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції керівник Харківської місцевої прокуратури № 4 - Купріянов В.Б. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому посилався на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. ОСОБА_6 під час оформлення договору купівлі-продажу не набув права власності на спірну квартиру, зважаючи на що не мав правових підстав для її відчуження. ОСОБА_3 є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є стороною спірного правочину. Судом першої інстанції не встановлено дійсне місце проживання відповідача, зважаючи на що не сповіщено належним чином про час та місце слухання справи. Також судом не було встановлено належність заявників до певних черг спадкоємців.

На апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 наданий відзив, в якому він просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про задоволення позову ОСОБА_1

Прокурором не надано належного обґрунтування щодо наявності достатніх підстав для подання апеляційної скарги з метою представництва в суді інтересів держави.

Крім того, апеляційна скарга подана прокуратурою з пропуском процесуального строку на оскарження рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 лютого 2018 року залучено територіальну громаду м. Харкова в особі Харківської міської ради до участі у справі правонаступником після смерті відповідача ОСОБА_3 (а.с. 240, 241).

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримував апеляційну скаргу.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник Харківської міської ради не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 13, том 2).

Вислухавши пояснення представника позивача, прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі - продажу квартири, укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, суд першої інстанції керувався тим, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу та відбулося повне виконання цього договору, проте, його нотаріальне посвідчення є неможливим, оскільки ОСОБА_7 помер.

У зв'язку з визнанням договору купівлі - продажу квартири дійсним право власності на спірну квартиру набуває позивач.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частин 1,2,3 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що спірною є квартира АДРЕСА_1, яка за змістом позовної заяви належала на праві власності ОСОБА_8, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Проте, в матеріалах справи відсутні будь- які правовстановлюючі документи, які підтверджують факт належності зазначеної квартири ОСОБА_8.

ОСОБА_6 є сином ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер (а.с. 10).

Відповідно до рішення Московського районного суду міста Харкова від 10 червня 2014 року був задоволений позов ОСОБА_6 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 Позивачу був визначений додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_8 (а.с. 12).

З витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, вбачається, що в одинадцятій Харківській нотаріальній конторі була зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_8 ( а.с. 13)

Позивач надав до суду договір купівлі - продажу, укладений в простій письмовій формі 03 лютого 2014 року, між ним та ОСОБА_6, відповідно до якого ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_1 придбав, квартиру АДРЕСА_2, за 15 000,00 доларів США, що є еквівалентом суми 129 000,00 грн. ( а.с. 8-9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер.

Згідно довідки першої Харківської державної нотаріальної контори від 02 жовтня 2016 року за № 4141 /01-16 вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Свідоцтво про право на спадщину нікому із зазначених осіб видано не було (а.с. 58 ).

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.206-207).

Оскільки спадщина після його смерті не була прийнята, то ухвалою суду апеляційної інстанції для участі у справі була залучена в якості відповідача Харківська міська рада ( а.с. 219,235,240 -241).

За змістом частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин , якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 657 ЦК України договір купівлі - продажу квартири підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з частиною 3 статті 640 ЦК України вбачається, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню , є укладеним з дня такого посвідчення, а згідно з частиною 1 статті 210 ЦК України, правочин, який підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом, є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Частиною 1 статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу такий договір є нікчемним.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що оскільки договір купівлі - продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, не посвідчений нотаріально, то він є нікчемним.

Проте, відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Отже, однією із умов визнання договору купівлі - продажу дійсним в судовому порядку є ухилення продавця від виконання умов договору.

Згідно правової позиці Верховного Суду України, викладеної в постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6 - 1288 цс 17, зазначено, що однією з умов застосування ч.2 статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однією із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь - яких причин посвідчити правочин.

При розгляді справи позивачем не було надано будь - яких даних, які свідчать про ухилення ОСОБА_6 за життя від виконання умов цього договору.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що на час укладення зазначеного договору купівлі - продажу в простій письмовій формі, ОСОБА_6 власником квартири АДРЕСА_3 не був, на 03 липня 2014 року ним не була прийнята спадщина після смерті ОСОБА_8

За таких обставин колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 не вправі був розпоряджатися майном, право власності на яке ним не було оформлено.

Більш того, право власності на спірну квартиру за ОСОБА_6 не було визнано і на час його смерті.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для визнання дійсним договору купівлі - продажу за тих обставин, що у продавця були відсутні правовстановлюючі документи про право власності на спірну квартиру.

Суд першої інстанції розглянув справу у відсутності відповідача ОСОБА_3 При цьому судом не було з'ясовано на яких правових підставах він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, спадкоємцем якої черги є, тобто не з'ясував чи є ОСОБА_3 належним відповідачем по справі.

Проте, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що норма частини 2 статті 220 ЦК України не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, оскільки договір купівлі-продажу підлягав державній реєстрації.

Із матеріалів справи вбачається, що договір купівлі - продажу був укладений між сторонами 03 лютого 2014 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11 лютого 2010 року № 1878-У1, яким державна реєстрація договору купівлі - продажу нерухомого майна скасована.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати , що норма частини 2 статті 220 України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню , і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно обов'язків для сторін.

Отже, оскільки договір купівлі - продажу квартири вважався укладеним з дня його нотаріального посвідчення, а не державної реєстрації, то доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням вимог пунктів 2,4 частини 1 статті 376 ЦПК України, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Колегія суддів ухвалює нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ( правонаступником якого є Харківська міська рада) про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на квартиру відмовляє.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відзиву на апеляційну скаргу в частині недоведення прокурором наявності достатніх підстав для подання апеляційної скарги з метою здійснення представництва в суді інтересів держави, виходячи з таких підстав.

За змістом частини 2 статті 45 ЦПК України з метою представництва інтересів держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, подає, зокрема, апеляційну скаргу. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для такого представництва.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначив, що внаслідок вирішення судом першої інстанції справи без участі Харківської міської ради, допущеної неповноти з'ясування обставин справи, створено загрозу порушення інтересів держави в особі Харківської міської ради, які випливають з встановленого статтею 1277 ЦК України порядку визнання спадщини відумерлою.

Оскільки Харківська міська рада при розгляді в суді першої інстанції до участі у справі залучена не була, право на апеляційне оскарження судового рішення вона не мала, в матеріалах справи відсутні належні докази щодо наявності у померлого ОСОБА_3 права на спадщину після смерті ОСОБА_6, то колегія суддів вважає, що у прокуратури були достатні правові підстави для оскарження зазначеного рішення суду.

Посилання представника позивача на пропуск прокурором строку на апеляційне оскарження рішення суду також не заслуговує на увагу, оскільки прокурор участі у розгляді справи в суді першої інстанції не брав, відомості про час його ознайомлення з рішенням суду, що є предметом апеляційного оскарження, та матеріалами справи відсутні, в апеляційній скарзі прокурор посилався на факт ненадання справи для ознайомлення.

Виходячи з зазначених підстав, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2017 року Харківській місцевій прокуратурі № 4 був поновлений строк на апеляційне оскарження судового рішення (а.с. 146-147).

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України суд стягує з позивача на користь Харківської місцевої прокуратури судовій збір у сумі 3960,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.,ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.,п. 2, 4 ч.1 ст. 376, ст. 382, 384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 - Купріянова В.Б. - задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, правонаступником якого є Харківська міська рада, про визнання договору купівлі-продажу від 03 лютого 2014 року дійсним та визнання права власності на квартиру НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської місцевої прокуратури № 4 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 960,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Судді:А.І. Колтунова С.С. Кругова О.В. Маміна