Провадження №22-ц/772/235/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач :Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 рокуСправа № 140/394/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

судді-доповідача: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Немирівської районної державної адміністрації про визнання недійсними заповіту, заяви від 28 серпня 2004 року, довідки Обідненської сільської ради, свідоцтва про право на спадщину за законом, розпорядження Немирівської РДА та Державного акта на право власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року (головуючий суддя Алєксєєнко В.М.), ухвалене в приміщенні Немирівського районного суду Вінницької області, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2017 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується повторним свідоцтво про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27 жовтня 2015 року. 21.11.2000 року ОСОБА_5 склала заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області ОСОБА_6, за змістом якого остання на випадок своєї смерті заповіла майно, яке їй належатиме, чи на яке вона матиме право, своїм дітям: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9. Після смерті ОСОБА_5 одна із спадкоємців ОСОБА_4 повідомила своїх братів та сестру, що спадщину зможе оформити тільки вона, оскільки має місце заповіт від 2002 року, за яким вона є єдиною спадкоємицею майна померлої матері, в результаті чого ОСОБА_4 оформила спадщину на своє ім'я. Зазначив, що з'ясувати законність дій сестри та правомірність оформлення спадщини інші спадкоємці самостійно не змогли, секретар сільської ради ОСОБА_6 також з надуманих причин відмовлялась надати будь-які документи чи довідки, а тому звернулись з відповідною заявою до правоохоронних органів. Так, за підробку заповіту від 08 липня 2002 року, підробку підпису ОСОБА_10 в заяві про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4 від 28 серпня 2004 року, зареєстрованої в реєстрі за №140, за використання завідомо підроблених документів, в тому числі довідки №06-9-35 від 01 жовтня 2004 року, за заволодіння шляхом обману чужим майном на загальну суму 40 652,00 грн. ОСОБА_4 засуджена за частинами 1, 3 ст. 358 та ч. 3 ст. 190 КК України вироком Немирівського районного суду від 06 квітня 2015 року та ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року. Кримінальне провадження відносно секретаря сільської ради ОСОБА_6 за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, закрито з нереабілітуючих підстав 24 лютого 2014 року. Встановлені вироком суду обставини свідчать про те, що заповіт від 08 липня 2002 року, заява ОСОБА_10 від 28 серпня 2004 року про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4, зареєстрована в реєстрі за №140, довідка №06-9-35 від 01 жовтня 2004 року, видана Обідненською сільською радою Немирівського району Вінницької області та посвідчена секретарем Маківчук В.М. про те, що спадкоємцем на спадкове майно ОСОБА_5 є син - ОСОБА_10 та дочка ОСОБА_4, інших спадкоємців за законом чи заповітом немає є підробленими. Зазначив, що використання ОСОБА_4 завідомо неправдивих документів стало підставою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, при цьому оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 жовтня 2004 року видано на підставі підроблених документів, то воно має бути визнано судом недійсним на підставі ст. 1301 ЦК України. Крім того, на успадковану земельну ділянку ОСОБА_4 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, зі змісту якого вбачається, що згідно з розпорядженням Немирівської районної державної адміністрації від 26 січня 2005 року за №18 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 3,3033 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач вважає, що використання ОСОБА_4 підроблених документів та оформлення спадкових прав порушує законні права та інтереси інших спадкоємців, а тому просив визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_5, посвідчений 08 липня 2002 року секретарем Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за №74; визнати недійсною заяву від імені ОСОБА_10 від 28 серпня 2004 року про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4, зареєстровану в реєстрі за №140, посвідчену секретарем Маківчук В.М.; визнати недійсною довідку №06-9-35 від 01 жовтня 2004 року, видану Обідненською сільською радою Немирівського району Вінницької області та посвідчену секретарем Маківчук В.М.; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 жовтня 2004 року, посвідчене державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстроване в реєстрі за №1-922; визнати недійсним розпорядження Немирівської районної державної адміністрації від 26 січня 2005 року за №18; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданий ОСОБА_4 Немирівською районною державною адміністрацією 14 серпня 2008 року на земельну ділянку площею 3,3033 га у межах згідно з планом, що розташована на території Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, мотивовану тим, що з позовом він звернувся в межах строку позовної давності, адже про порушення своїх прав він дізнався після ознайомлення з вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року, а тому просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Представник Немирівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, при цьому останнім пропущено строк позовної давності без поважних причин.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Обідне Немирівського району Вінницької області померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27 жовтня 2015 року.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 ОСОБА_3 є сином ОСОБА_5.

Зі змісту копії дублікату заповіту, посвідченого 21 листопада 2000 року, видно, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, приватизована земельна ділянка площею 0,45 га, земельний сертифікат (пай), який перебуває у колективній власності СТОВ «Прогрес» с. Обідне, грошові вклади, що знаходяться на вкладах в Немирівському ощадному банку на рахунку НОМЕР_4 книжки НОМЕР_5 та рахунку НОМЕР_6, взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповідає всім своїм дітям: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_9.

Згідно копії заповіту від 08 липня 2002 року ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі житловий будинок з погосподарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, приватизована присадибна земельна ділянка розміром 0,45 га, взагалі все те, що буде належати її на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідає своєму синові - ОСОБА_9.

Із заяви ОСОБА_4, адресованої Немирівській державній нотаріальній конторі, вбачається, що остання просить видати її свідоцтво про право на спадщину за законом. В заяві зазначила, що крім неї, спадкоємцем за законом є син померлої - ОСОБА_9, заповіту немає.

Згідно заяви ОСОБА_10 від 28 серпня 2004 року, адресованої Немирівській державній нотаріальній конторі, останній повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, він спадщини після смерті матері не приймає і на неї не претендує, в суд із заявою про продовження терміну для прийняття спадщини звертатись не буде і передає дану спадщину на користь ОСОБА_4.

Відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_7 від 15 липня 1997 року, виданого Немирівською районною державною адміністрацією, ОСОБА_5 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес», розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно копії довідки виконкому Обідненської сільської ради від 2004 року №06-9-35, після смерті ОСОБА_5, яка постійно проживала і була зареєстрована в с. Обідне, залишилось спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) розміром 4 (чотири) умовних кадастрових гектара загальною вартістю 16 086,00 грн., яке перебуває у колективній власності СТОВ «Прогрес» с. Обідне та грошових вкладів, які зберігаються в Немирівському ощадному банку. Спадкоємцем на спадкове майно за законом є син ОСОБА_10, який проживає за адресою: АДРЕСА_3, дочка ОСОБА_4 Факт прийняття спадщини підтверджується пред'явленим на ім'я покійної сертифікатом на право на земельну частку (пай), який спадкоємці взяли на зберігання після смерті спадкодавця. Інших спадкоємців передбачених законом чи заповітом не має.

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 жовтня 2004 року, виданого Немирівською державною нотаріальною конторою, видно, що спадкоємцем майна ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її дочка ОСОБА_4, спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» с. Обідне Немирівського району, (правонаступником якого є сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес») с. Обідне Немирівського району Вінницької області) розміром 4,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного спадкодавцю згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_8, виданого Немирівською районною державною адміністрацією 15 липня 1997 року, на підставі рішення Немирівської районної державної адміністрації №78 від 28 березня 1997 року, зареєстрованого 17 липня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №213. Та спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із грошових вкладів, що зберігаються в Обідненській філії №020 Немирівського відділення Ощадбанку України №2929 на рахунках НОМЕР_4, НОМЕР_9, належних спадкодавцю на підставі ощадних книжок, виданих вищевказаною філією на її ім'я.

На підставі розпорядження Немирівської районної державної адміністрації від 26 січня 2005 року за №18 було видано Державний акт на право власності на земельну НОМЕР_2, відповідно до якого ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 3,3033 га.

Заявляючи вимоги про визнання недійсними заповіту та інших вищевказаних документів, ОСОБА_3 зроблено посилання на те, що вказаний заповіт та заява від імені ОСОБА_9 були підроблені ОСОБА_4 та секретарем сільської ради, за що останні були притягнуті до кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року, ОСОБА_4 засуджена за частинами 1,3 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК України.

Відповідно до вказаних судових рішень, ОСОБА_4 з метою заволодіння чужим майном та правом на майно, підробила заповіт своєї матері ОСОБА_5 від 08.07.2002 року та заяву від імені свого брата ОСОБА_9 про відмову від спадщини на її користь.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України, в редакції чинній на момент розгляду справи та постановлення рішення передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Аналогічні положення передбачено в ч.6 ст.82 ЦПК України (в редакції дійсній на даний час).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо застосування строків позовної давності, оскільки є обгрунтованими доводи ОСОБА_3 про те, що про порушення свого права він дізнався із вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року.

Суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки вимога про визнання недійсним заповіту від імені ОСОБА_5, посвідченого 08 липня 2002 року секретарем Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за №74, грунтується на вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що підтверджено вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року та ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року, які набрали законної сили, тобто встановлено, що оскаржуваний заповіт є підробленим, відтак дана обставина не потребує доказуванню і відповідно є підстави для визнання заповіту від 08.07.2002 року недійсним.

Щодо вимоги про визнання недійсною довідки Обідненської сільської ради №06-9-35 від 01 жовтня 2004 року, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки довідка не є правовстановлюючим документом, що спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, при цьому апеляційний суд звертає увагу, що Обідненська сільська рада, якою було надано довідку, не була залучена до участі у справі в якості відповідача.

Заявлена позивачем вимога щодо визнання недійсною заяви від імені ОСОБА_10 від 28 серпня 2004 року також задоволенню не підлягає, оскільки в даному випадку не порушує права позивача, при цьому ОСОБА_10 не є учасником даної справі.

Щодо вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 жовтня 2004 року, то дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки з матеріалів видно, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку звернулась до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою прийняття спадщини після смерті матері, і свідоцтво про право на спадщину їй було видано за законом, а не на підставі заповіту, який було підроблено і чим позивач обгрунтовує свої вимоги, а також не підлягають до задоволення вимоги про визнання недійсним розпорядження Немирівськох районної державної адміністрації №18 від 26 січня 2005 року та визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_4, оскільки дані вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсним вказаного свідоцтва про прийняття спадщини за законом, яке було пред'явлено до Немирівської районної державної адміністрації, і на підставі розпорядження останньої ОСОБА_4 видано оскаржуваний державний акт про право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Вимогами ст.ст. 1233, 1234 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та визнання недійсним заповіту від імені ОСОБА_5, посвідченого 08 липня 2002 року секретарем Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за №74, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_5, посвідчений 08 липня 2002 року секретарем Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за №74.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ С.Г. Копаничук

Згідно з оригіналом:

Суддя-доповідач В.В. Оніщук