ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3412/18 Номер провадження 22-ц/814/199/18Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С.І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Триголова В.М., Лобова О.А.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження матеріали позову за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2018 року

за матеріалами позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, стягнення матеріальних збитків, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, стягнення матеріальних збитків. Просив суд ухвалити рішення, яким правочин, укладений між ним та ОСОБА_3 у вигляді договору доручення від 01 грудня 2017 року, визнати недійсним, стягнути з ОСОБА_3 на його користь збитки у подвійному розмірі 588 753,20 грн., судові по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2018 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним - передана на розгляд Московського районного суду м.Харкова.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстав для застосування положень ч.8 ст.28 ЦПК України при вирішенні питання про належність справи до територіальної юрисдикції (підсудності) Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області не вбачається, місце проживання як позивача, так і місце проживання відповідача у встановленому законом порядку на території Крюківського району м. Кременчука Полтавської області не зареєстровано, тому дана справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області. Місце реєстрації проживання відповідача на даний час невідоме, а останнє відоме місце проживання відповідача було зареєстровано на території Московського району м. Харків, при цьому, у позові та у доданих до нього матеріалах відсутні відомості, які б свідчили про те, що на території Крюківського району м. Кременчука Полтавської області знаходиться належне відповідачу майно чи місце постійного його зайняття (роботи).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою для звернення до Крюківського районного суду м. Кременчука стало те, що юридичні дії ним, як довірителем, на виконання договору доручення були вчинені на території Крюківського району м. Кременчука, а відповідачем виконані юридичні дії з отримання грошей та нотаріальної довіреності, отже як укладення, так і виконання договору доручення від 01.12.2017 р. відбулося в АДРЕСА_3, що є Крюківським районом м. Кременчука, договором передбачено фактичне місце виконання, яке буде зручним для сторін, що і випливає із суті зобов»язання та звичаїв ділового обороту, якщо місце виконання зобов»язання не встановлене сторонами в договорі, то встановлюється, виходячи із суті зобов»язання та звичаїв ділового обороту, при подачі позову позивач керувався п.8 ст. 28 ЦПК України, яким передбачена підсудність за вибором позивача щодо позовів, що виникають із договорів, у яких зазначене місце виконання, або виконувати які через їх особливості можна тільки в певному місці, можуть пред»являтися також за місцем виконання договорів, згідно п.16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, якщо згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 ЦПК України, даний позов не відноситься до справ виключної підсудності, що надає право на вибір між кількома судами.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, що згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12- 0, сформованої 10.08.2018року, що надана відділом реєстрації місця проживання у Московському районі міста Харкова Харківської міської ради Харківської області, місце проживання відповідача ОСОБА_3 у встановленому законом порядку до 05.03.2018 року було зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 25-26).

З матеріалів позову вбачається, що місце реєстрації проживання відповідача на даний час невідоме, а останнє відоме місце проживання відповідача було зареєстровано на території Московського району м. Харків, при цьому, у позові та у доданих до нього матеріалах відсутні відомості, які б свідчили про те, що на території Крюківського району м. Кременчука Полтавської області знаходиться належне відповідачу майно чи місце постійного його зайняття (роботи).

З відмітки Автозаводського РВ у м. Кременчук УДМС України в Полтавській області, яка міститься в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Крюківським РВ КМУ МВС України в Полтавській області 24.09.2004 року на ім'я позивача ОСОБА_2, місце проживання останнього у встановленому законом порядку зареєстровано за адресою АДРЕСА_1, тобто на території Автозаводського району м. Кременчука Полтавської області.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не належить до територіальної юрисдикцїї (підсудності) Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, а підсудна Московському районному суду м. Харкова.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з доповнення до позовної заяви, предметом позову є визнання правочину, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у вигляді договору доручення від 01.12.2017 р., недійсним та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитків у подвійному розмірі 588 753,20 грн. (а.с. 22-24).

За загальним правилом згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12- 0, сформованої 10.08.2018 р., що надана відділом реєстрації місця проживання у Московському районі міста Харкова Харківської міської ради Харківської області, місце проживання відповідача ОСОБА_3 у встановленому законом порядку до 05.03.2018 року було зареєстровано за адресою АДРЕСА_2.

Тобто, на час звернення до суду з даним позовом відповідач ОСОБА_3 за вказаною адресою не був зареєстрований і адреса його реєстрації не відома.

Згідно ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред»являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

З матеріалів позову вбачається, що на території Крюківського району м. Кременчука майно відповідача відсутнє, на території цього району він не перебуває, не має тут постійного місця заняття чи роботи.

Обгрунтовуючи свої підстави звернення з даним позовом саме до Крюківського районного суду м. Полтави, позивач посилається на те, що має право на вибір між кількома судами згідно п. 16 ст. 28 ЦПК України, оскільки його позов виник із договору, у якому зазначене місце виконання ( ч.8 ст. 28 ЦПК України).

Проте, виходячи із предмету позову, який позивач обрав самостійно з метою захисту порушеного права, та яким є саме визнання правочину недійсним та стягнення грошової суми, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що даний позов за правилами ч. 9 ст. 28 ЦПК України підлягає розгляду саме у Московському районному суду м. Харкова.

Посилання позивача на те, що позов виникає із договору, у якому зазначене місце виконання, не заслуговує на увагу, оскільки, як вбачається з позовних вимог, у поняття «виконання договору, вчинення юридичних дій» вкладає свій зміст, а саме договір складено та підписано у нотконторі, яка знаходиться в Крюківському районі, повіреному надана нотаріально посвідчена довіреність від 01.12.2017 р. за адресою в Крюківському районі, повірений отримав грошове забезпечення за цією адресою.

Однак, предметом договору доручення від 01.12.2017 р., який позивач просить визнати недійсним, є придбання повіреним ОСОБА_3 в Республіці Грузія на ім»я довірителя ОСОБА_2 відповідного транспортного засобу, оформлення необхідних супроводжувальних документів для його доставки на територію України до морського порту м. Одеси, оформлення необхідних документів митного оформлення та реєстрація його у встановленому порядку на ім»я довірителя (а.с. 15-17).

Пунктами 6.1. та 6.2. договору доручення від 01.12.2017 р. передбачено, що усі спори, що виникають з цього договору або пов»язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства.

Отже, умовами договору доручення від 01.12.2017 р. передбачено підвідомчість та підсудність спору у разі його виникнення, договір не містить таку умову, як «місце виконання договору» та з нею не пов»язано підвідомчість та підсудність спору, тому посилання позивача в цій частині є надуманими.

Крім цього, предметом даного спору є не «виконання договору», а визнання його недійсним та стягнення грошових коштів, тому у даному випадку підлягають застосуванню у сукупності вимоги ч. 1 ст. 27 ЦПК України та ч. 9 ст. 28 ЦПК України.

Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ приходить до висновку про те, що висновок суду першої інстанції є правильним, оскільки грунтується на вимогах цивільного процесуального судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що юридичні дії позивачем, як довірителем, на виконання договору доручення були вчинені на території Крюківського району м. Кременчука, а відповідачем виконані юридичні дії з отримання грошей та нотаріальної довіреності, отже як укладення, так і виконання договору доручення від 01.12.2017 р. відбулося в АДРЕСА_3, що є Крюківським районом м. Кременчука, не заслуговують на увагу, оскільки предметом даного позову є визнання правочину недійсним, а не його виконання, крім цього, предметом договору доручення є зовсім інші дії, які зазначені вище, а не ті дії, на які посилається позивач в позові, як на підставу визначення підсудності спору.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що договором передбачено фактичне місце виконання, яке буде зручним для сторін, що і випливає із суті зобов»язання та звичаїв ділового обороту, якщо місце виконання зобов»язання не встановлене сторонами в договорі, то встановлюється, виходячи із суті зобов»язання та звичаїв ділового обороту, оскільки договорів доручення не містить такої умови як «місце виконання зобов»язання», позивачем пред»явлено позов не на виконання умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2018 року.

Головуючий суддя-доповідач Дорош А.І.

Судді: Триголов В.М.

Лобов О.А.