АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1383/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зазначав, що 31 травня 2016 року близько 15 год. 15 хв. по вул. Герцена у м.Києві ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Volkswagen», д.р.н. НОМЕР_4, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Highlander» д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача, згідно експертного висновку, на суму 98601 грн. 33 коп.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року винним у вчиненні вказаного ДТП визнано ОСОБА_2

Посилаючись на те, що у зв'язку із зверненням позивача до ТОВ «Автосаміт на Столичному» для проведення ремонтних робіт загальна вартість ремонту автомобіля склала 18 937 грн. 67 коп., а загальна вартість запчастин, використаних при ремонті -13 3958 грн. 94 коп., при тому, що ПАТ Страхова компанія «Галицька» позивачу було відшкодовано лише 45 000 грн., позивач просив:

стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, в сумі 107 896 грн. 61коп. - відшкодування матеріальної шкоди, а також 10 000 грн. - відшкодування моральної шкоди й 1700 грн. - вартість проведених експертних досліджень, вирішити питання судових витрат.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму матеріального збитку, в розмірі 94647 грн. 61 коп., суму відшкодування моральної шкоди, в сумі 2000 грн., судові витрати в розмірі 1497 грн. 67 коп., а всього 98145 грн. 28 коп.

Зобов'язано ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 після відшкодування останнім збитків, пошкоджені деталі, вузли, агрегати транспортного засобу «Toyota Highlander», д.р.н.НОМЕР_3 які були замінені під час здійснення відновлювального ремонту автомобіля, відповідно до акту виконаних робіт № від 21 липня 2016 року ТОВ «Автосаміт на столичному», а саме : капот, петлю капота, захист нижнього бампера переднього, бампер передній, направляючу праву бампера переднього, решітку бампера, датчик парктроніка, накладку протитуманної фари, фару протитуманну передню праву, кронштейн номерного знаку, абсорбер бампера переднього, підсилювач бампера переднього, решітку радіатора, дефлектор радіатора, панель передню, лонжерон передній правий, радіатор кондиціонера, трубку кондиціонеру, дифузор радіатора охолодження, бачок омивача, фару передню праву, підкрилок передній правий, крило переднє праве. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, остільки відповідач не згоден із висновком про те, що він один винен у вчиненому ДТП, недоведеність сплати ОСОБА_3 ТОВ «Автосаміт» і ФОП ОСОБА_5 розміру коштів на ремонт авто, неврахування районним судом визнання позивачем сплати йому відповідачем в позасудовому порядку, в сумі 14 949 грн., недоведеність заподіяння позивачу моральної шкоди, при цьому, ОСОБА_2 частково визнає нанесену позивачу шкоду й просить змінити рішення районного суду та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 33 652 грн. 33 коп. матеріальних збитків та судовий збір в розмірі 748 грн. 83 коп., при цьому розстрочивши стягнення з відповідача даної суми на користь позивача на протязі трьох років рівними частинами з врахуванням сімейного і матеріального становища відповідача, а при належному підтвердженні позивача про заміну деталей під час ремонту автомобіля, повернути відповідачу ці деталі; в іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_3 та його представника, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 31 травня 2016 року близько 15 год. 15 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», д.р.н. НОМЕР_4, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Highlander» д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.23).

Встановлено, що автомобіль марки «Toyota Highlander», д.р.н. НОМЕР_3 на праві власності належить ОСОБА_4 (а.с.22).

Відповідно висновку № 339 експертного дослідження від 06 червня 2016 року, складеного ФОП Дикий В.П., матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Toyota Highlander», д.р.н. НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП складає 98601грн.33 коп. (а.с.8-21).

Згідно акту виконаних робіт № від 21 липня 2016 року, загальна вартість ремонту автомобіля склала 18937 грн. 67 коп. (а.с.25-26).

З видаткової накладної № 0107-16-1 від 01 липня 2016 року убачається, що загальна вартість запчастин використаних при ремонті склала 133958 грн. 94 коп. (а.с.27-28).

Крім того, відповідно до прибуткового касового ордера № 77 від 06 червня 2016 року, позивачем було сплачено 1700 грн. на рахунок ФОП Дикий В.П. за здійснення автотоварознавчого дослідження (а.с.24).

Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «СК «Галицька» й 15 липня 2016 року позивач звернувся до страхової із заявою про страхове відшкодування, яке йому було сплачено в розмірі 45 000 грн. (а.с.29).

Встановлено, що ОСОБА_2 було сплачено ОСОБА_3 грошові кошти, в розмірі 14 949 грн., в рахунок погашення матеріальних збитків завданих в ДТП (а.с.63-69).

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що остільки ОСОБА_3 страховою та ОСОБА_2 вже були відшкодовані збитки, в розмірі 45 000 грн. та 14 979 грн., а різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою та частковою сплатою відповідачем матеріальних збитків склала 94647 грн. 61 коп., остання має бути сплачена відповідачем на користь позивача з передачею пошкоджених деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу, замінених під час здійснення відновлювального ремонту автомобіля, відповідачу.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких вона зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Пунктом 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода завдана не правомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між Фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Доводи про недоведеність сплати ОСОБА_3 ТОВ «Автосаміт» і ФОП ОСОБА_5 розміру коштів на ремонт авто, колегія суддів визнає такими, що спростовуються наявними в справі доказами.

Так, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_2 про витребування інформації щодо оприбуткування коштів за чеком на оплату № НОМЕР_2 від 21 липня 2016 року - на суму 18937 грн. 67 коп., сплата яких підтверджена розпискою головного бухгалтера ОСОБА_7, у відсутність видачі відповідної квитанції (а.с.145, 147).

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 14 лютого 2018 року ТОВ ««Автосаміт» надіслано на електронну адресу Апеляційного суду м. Києва скан копії чека РРО, яким підтверджена сплата на суму 18937 грн. 67 коп. (а.с.149-152).

Окрім цього, витрати ОСОБА_3 підтверджується також актом виконаних робіт № від 21 липня 2016 року, згідно якого позивачем сплачено вартість ремонту автомобіля, який був проведений ТОВ «Автосаміт на Столичному», у розмірі 18937 грн. 67 коп. та вартість запчастин використаних при ремонті автомобіля позивача, згідно видаткової накладної № 0107-16-1 від 01 липня 2016 року, придбаних у ФОП ОСОБА_5 у розмірі 133958 грн. 94 коп. (а.с….).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Згідно висновку № 339 експертного дослідження від 06 червня 2016 року, складеного ФОП Дикий В.П., матеріальний збиток, завданий позивачу складає: 98601 грн. 33 коп., а позивачем було сплачено 1700 грн. на рахунок ФОП Дикий В.П. за здійснення автотоварознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 77 від 06 червня 2016 року (а.с.8-11, 24).

Встановлено, що ОСОБА_3 за власний кошт відремонтовав свій автомобіль, а СК «Галицька» позивачу сплатила страхове відшкодування в розмірі 45000 грн.

Окрім цього, як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_2 частково було сплачено позивачу грошові кошти в розмірі 14949 грн. в рахунок погашення матеріальних збитків завданих в ДТП, що підтверджується відповідною розпискою від 15 липня 2016 року та квитанціями (а.с.63-64).

Відповідно положень ч. 6 ст. 83 ЦПК України (ч. 4 ст. 61 ЦПК України на день ухвалення рішення) постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Постанова набрала законної сили, станом на час розгляду справи не скасована та у відповідності до ч. 6 ст. 83 ЦПК України встановлені й ній обставини не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності було без його присутності, а дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини обох водіїв, колегія суддів визнає безпідставним.

Крім того, дії ОСОБА_2 щодо часткового відшкодування збитків, свідчать про визнання ним своєї вини.

Твердження апеляційної скарги про те, що позивачем для проведення ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля фактично було понесено витрати у значно меншому розмірі й сумою до стягнення є 33 601 грн. 31 коп., колегія суддів визнає безпідставними, остільки вони спростовуються даними акту виконаних робіт ТОВ «АВТОСАММІТ на Столичному» від 21 липня 2016 року та доказами оприбуткування коштів за чеком на оплату № 4199 від 21липня 2016року, а також видаткової накладної № 0107-16-1 від 01 липня 2016 року ФОП ОСОБА_5 (а.с.25-28,150-152).

Відповідно до матеріалів справи, частина замінних деталей, придбаних ОСОБА_3 у ФОП ОСОБА_5, не відображена у акті виконаних робіт за результатами ремонту автомобіля позивача.

Разом з тим, згідно висновку № 339 від 06 червня 2016 року, складеного ФОП ДикийВ.П., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Highlander», д.р.н.НОМЕР_3 встановлено у сумі 160 289 грн. 91 коп., проте з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, матеріальний збиток визначено в розмірі 98601 грн. 33 коп. (а.с.7-21).

Допитаний в судовому засіданні експерт Дикий В.П., складений ним висновок підтримав й пояснив, що фактична вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля позивача встановлена ним у розмірі 160 289 грн. 91 коп. Під час огляду транспортного засобу ним виявлено деталі, які були пошкоджені і підлягають заміні й у протоколі відображено весь перелік складових. Зазначив, що деталі кріплення, які необхідно замінити під час ремонту у подібних протоколах не вказуються.

Ознайомившись з актом виконаних робіт № від 21 липня 2016 року ТОВ «Автосаміт на Столичному» та видатковою накладною № 0107-16-1 від 01 липня 2016 року ФОП ОСОБА_5, експерт вказав, що перелік деталей, у видатковій накладній повністю відповідають переліку деталей, робіт і матеріалів, які були необхідні для проведення ремонту автомобіля «Toyota Highlander», д.р.н.АА0099XI. Пояснив, що у видатковій накладній детально перераховано перелік деталей, як пістони, фіксатори, кліпси й не відображені в акті, проте заміна таких деталей є технологічною необхідністю проведення відновлювального ремонту автомобіля, вони використовуються для фіксації (кріплення) замінних складових (решітка радіаторна та інш.) під час ремонту, які за технологією ремонту необхідно було знімати, а потім встановлювати назад.

На спростування значених обставин, з урахуванням пояснень експерта Дикого В.П., відповідачем чи його представником інших доказів, які б свідчили про меншу вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля позивача, до справи не долучено.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції представнику відповідача було роз'яснено право заявити клопотання про призначення по справі відповідної експертизи. Проте, заявляти відповідне клопотання представник ОСОБА_2 відмовився.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 31 травня 2016 року, відбулася з вини ОСОБА_2, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, підлягають задоволенню в розмірі 94 647 грн., як такі, що повністю знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи (133958,94 +18937,67+1700-45000-14949=94647).

Зі справи убачається, що частина замінних деталей представляє цінність, а тому районний суд обґрунтовано зобов'язав позивача після відшкодування йому шкоди передати їх ОСОБА_2

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, районний суд правомірно поклав обов'язок по відшкодуванню завданих ОСОБА_3 збитків на особу, яка винна у їх заподіянні - ОСОБА_2, а отже, твердження скаржника про необхідність відшкодування збитків страховою компанією є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Визначений районним судом розмір моральної шкоди, у сумі 2000 грн., відповідає характеру та тривалості моральних страждань, завданих неправомірними діями ОСОБА_2 внаслідок пошкодження майна позивача й узгоджується з вимогами розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 березня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: