Справа № 592/9104/17
Провадження № 2-р/592/2/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого-судді Корольової Г.Ю.

за участю секретаря Строколіс В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Суми у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми заяву ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення,

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою про роз'яснення судового рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.11.2017 року у справі № 592/9104/16-ц, яке залишено в силі Постановою Апеляційного суду Сумської області від 19.01.2018 року, яким задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Сумської міської ради про відібрання і повернення дитини. Зобов'язано відібрати у ОСОБА_1 малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і повернути за місцем проживання матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/2, кв. 38. Просить роз'яснити рішення, оскільки із змісту рішення від 13.11.2017 року не зрозуміло як виконувати в добровільному або примусовому порядку та як виконувати рішення про відбирання дитини від батька і передачі матері, якщо дитячими психологами в інтересах дитини рекомендовано: створити безпечні умови для зустрічі з біологічною мамою на нейтральній території і в присутності батька чи родичів з його сторони, а також пройти курс психокорегуючих занять з дитячим психологом.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву у повному обсязі та просить роз'яснити рішення, посилаючись на те, що дитячими психологами рекомендовано обмежити зустріч матері з малолітнім сином з метою створити безпечні умови для зустрічі з біологічною мамою на нейтральній території і в присутності батька чи родичів з його сторони, а також пройти курс психокорегуючих занять з дитячим психологом. Також не зрозуміло як виконувати рішення у добровільному або примусовому порядку.

Представник позивача у судовому засіданні із заявою ОСОБА_1 не погоджується, вказує, що рішення суду зрозуміло і не підлягає роз'ясненню, рекомендації психолога були також дослідженні при розгляді у апеляційної інстанції і рішення першої інстанції залишено в силі. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» рішення спочатку виконується добровільно, а в разі не виконання рішення у добровільному порядку, воно виконується у примусовому порядку. На даний час є виконавчі листи на виконання рішення суду, але заявник намагається затягнути час його виконання.

Позивачка у судовому засіданні не погоджується із заявою про роз'яснення судового рішення.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду заяви повідомлена належним чином.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши надані докази, суд надходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Судом встановлено, що за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.11.2017 року вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Сумської міської ради про відібрання і повернення дитини задоволені і вирішено відібрати у ОСОБА_1 малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і повернути за місцем проживання матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/2, кв. 38.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 19 січня 2018 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 листопада 2017 року залишено без змін.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» 1. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 129 Конституції України судове рішення є обов'язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, спосіб виконання судових рішень визначений Конституцією України та іншими законами та нормативно-правовими актами.

Посилання представника заявника на довідку про психологічне обстеження малолітньої дитини від 17.01.2018 року, яка на його думку, перешкоджає виконанню судового рішення, не є підставою для виконання судового рішення, оскільки і при апеляційному оскарженню, саме ця довідка була досліджена і колегією суддів Апеляційного суду Сумської області зазначено, що зазначений психолог вийшов за межі психологічного дослідження психоемоційного стану малолітньої дитини і надав рекомендації щодо вирішення питання стосовно недоцільності проживання разом з матір'ю, визначення місця проживання дитини з батьком, а також з незрозумілих причин, без особистого спілкування з матір'ю дитини та батьком матері, рекомендував проведення психіатричної експертизи матері та її батька, а також можливості розгляду питання щодо позбавлення матері дитини батьківських прав. Крім того, вказали, що такі висновки психологів можуть свідчити лише про те, що саме дії близьких родичів малолітньої дитини, відсутність між ними домовленості щодо місця її проживання та виховання, неодноразово різка зміна цього місця проживання без урахування прав та інтересів дитини негативно впливає на її психологічний стан та створює у неї відчуття небезпеки та страху.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-785цс15 від 06.07.2015 р. положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на встановлені факти, суд дійшов висновку, що доводи заяви не є обґрунтованими, заявник намагається змінити виконання рішення суду або змінити його зміст, порушуючи вимоги ст. 271 ЦПК України, оскільки рішення суду є зрозумілим та підлягає виконанню, а тому у роз'ясненні рішення суду необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 27'1 -272 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у роз'ясненні судового рішення за заявою ОСОБА_4.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Г.Ю. Корольова