Справа № 461/4040/18
Провадження № 2/461/1026/18
УХВАЛА

02.11.2018 року. м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Компанії «СМТ» про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного на відстані,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовною заявою до Компанії «СМТ» про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного на відстані.

01.11.2018 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні відповідачу-компанії СМТ, пр-т. Московський, 94, ДК ХЄМЗ м. Харків, в розмірі, що відповідає розміру заявлених позовних вимог (позивачем) ОСОБА_1, а саме: 24531 грн., що є на рахунках відповідача. Покликаючись на те, що відповідач може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки, вважає, що відповідач має схильність до шахрайських дій та ведення нечесної торгівлі по відношенню до споживачів. Просить заяву задовольнити та накласти арешт.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно розяснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України No 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши документи, додані до заяви про забезпечення позову, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В заяві про забезпечення позову позивачем не надано об'єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, не наведено вмотивованого обґрунтування, що саме цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити, та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Компанія «СМТ» про розірвання договору купівлі-продажу укладеного на відстані, відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом пяти днів з дня оголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Р. Юрків