пр. № 6/759/28/18
ун. № 759/3892/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі - Немировській А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві подання старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Колодчук С.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2017 року на розгляд судді Святошинського районного суду м.Києва передано вказане подання.

Подання старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Колодчук С.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 обґрунтовано тим, що на виконанні державного виконавця перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2014 року яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики в розмірі 1 996 200 грн., суму 3% річних в розмірі 111 962,64 грн., проценти за обліковою ставкою НБУ в розмірі 198 327,90 грн. та 3 654 грн. судового збору, а всього на загальну суму 2 310 144,54 грн. проте боржник жодним чином рішення суду не виконує. Доступу до квартири яка належить боржнику на правіі власності не надає. Враховуючи наведене просили заявлене подання задовольнити.

В судовому засіданні старший державний виконавець Домбровський Р.А. як представник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві вказане подання підтримав. Вказував, що на виконанні перебуває вказаний виконавчий лист, 29.11.2016 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження яка отримано особисто ОСОБА_2 Таким чином, боржник вважається таким, що повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Проте боржник не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, не подав відомостей про майновий стан, не запропонував ті види майна чи предмети, на які можна звернути стягнення в першу чергу, що свідчить про умисне ухилення від виконання рішення суду та чинення перешкод у виконанні рішення суду, оскільки державний виконавець не мав змоги 13.04.2017 р. та 22.06.2017 р. потрапити до житлового приміщення боржника що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2001 р.

Представник стягувача в судовому засіданні підтримав вимоги даного подання та просив його задовольнити, вказуючи на те, що боржником тривалий час не виконується рішення Святошинського районного суду м.Києва.

Боржник в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності.

Суд. дослідивши матеріали справи. вислухавши пояснення учасників судового розгляду. вважає встановленими наступні обставини справи.

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2014 року яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики в розмірі 1 996 200 грн., суму 3% річних в розмірі 111 962,64 грн., проценти за обліковою ставкою НБУ в розмірі 198 327,90 грн. та 3 654 грн. судового збору, а всього на загальну суму 2 310 144,54 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.12.2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2014 року залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2015 року ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про видачу виконавчого листа.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2016 р. ОСОБА_3 поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання виданого 03 серпня 2016 р. на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2014 р.

Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 07.11.2017 р. дана ухвала суду залишена без змін.

29.11.2016 р. постановою про відкриття виконавчого провадження. Відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/759/2641/14. Вказана постанова отримана особисто наручно ОСОБА_2 Таким чином, боржник вважається таким, що повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Проте боржник не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, не подав відомостей про майновий стан, не запропонував ті види майна чи предмети, на які можна звернути стягнення в першу чергу, що свідчить про умисне ухилення від виконання рішення суду та чинення перешкод у виконанні рішення суду.

Відповідно до довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 21.02.2017 р. ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу квартири посвідченого 29.10.2001 р. вказані обставини підтверджуються і договором купівлі-продажу квартири від 29.10.2001 р.

Як вбчачається з матерілів справи, державний виконавець 05.04.2017 р. та 15.06.2017 р. звертався до ОСОБА_2 з вимогою щодо надання доступу до АДРЕСА_1 для проведення опису вищезазначеного майна.

Однак, відповідно до актів складних державним виконавцем від 13.04.2017 р., 22.06.2017 р. доступу державному виконавцю до вказаної квартири надано не було.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Статтею 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Положення ст. 439 ЦПК України дають підстави для висновку про те, що подання про примусове входження до житла боржника має розглядатися за обов'язкової участі державного виконавця, який має довести суду наявність підстав для задоволення такого подання (зокрема, надати докази щодо ухилення боржника від примусового виконання рішення суду), із наданням також матеріалів виконавчого провадження.

Як пояснив державний виконавець і вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП №53008130 державним виконавцем вживались всі необхідні дії передбачені ЗУ « Про виконавче провадження» з метою виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 09 вересня 2014 р.

Таким чином, судом встановлено, що державному виконавцю необхідно здійснити примусове входження до житла ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

У відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Подання державного виконавця містить докази того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Відповідно до чинного законодавства України державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно.

Отже, за змістом наведених норм слід дійти висновку, що станом на час порушення питання про необхідність входження у житлове приміщення боржника на підставі рішення суду, уповноважена особа органу примусового виконання зобов'язана дотриматись встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, як це визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що має місце вданому випадку.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, однак боржник є власником житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, оскільки державним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника як можливого способу виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258-260, 261, 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Колодчук С.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_2 для проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого провадження № 53008130 з примусового виконання: виконавчого листа по справі виданого на виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 09.09.2014 року яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики в розмірі 1 996 200 грн., суму 3% річних в розмірі 111 962,64 грн., проценти за обліковою ставкою НБУ в розмірі 198 327,90 грн. та 3 654 грн. судового збору, а всього на загальну суму 2 310 144,54 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м.києва через Святошинський районний суд м.Києва.

Суддя І.В.П'ятничук