Ухвала

7 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 522/15385/14-ц

провадження № 61-3215св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2015 року у складі судді Чернявської Л. М. та рішення апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2016 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Гірняк Л. А., Калараш А. А.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2014 року позивач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 20 липня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 423 711,75 швейцарських франків, строком до 20 липня 2037 року, зі сплатою процентної ставки у розмірі - 4,49% річних (фіксована ставка) та FIDR (процента ставка по строковим депозитам фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк - 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Додатковими договорами до кредитного договору було збільшено розмір кредиту до 440 405,71 швейцарських франків, збільшено фіксовану процентну ставку остаточно - до 5,28 % + FIDR. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_2 були укладені договори іпотеки: від 20 липня 2007 року, за якими предметами іпотеки є - квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2. ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 13 березня 2013 року утворилася заборгованість.

На підставі викладеного позивач, з урахуванням зменшених позовних вимог просив, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом проведення прилюдних (публічних) торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Отримані від реалізації майна кошти направити на користь ПАТ «ОТБ Банк» для погашення заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2007 року у загальному розмірі - 521 345, 70 швейцарських франків.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2015 року, позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом проведення прилюдних (публічних) торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Отримані від реалізації майна кошти направити на користь ПАТ «ОТБ Банк» для погашення заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2007 року у загальному розмірі - 521 345, 70 швейцарських франків.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивоване тим, що відповідач як позичальник належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 20 липня 2007 року, який забезпечено іпотекою, унаслідок чого утворилась заборгованість, у рахунок погашення якої підлягає зверненню стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_2, як іпотекодавцю, на користь банку. Ціну на предмет іпотеки встановлено на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2016 року рішення районного суду змінено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором від 20 липня 2007 року станом на 13 березня 2013 року у розмірі заборгованості за кредитом - 440 405, 71 швейцарських франків; заборгованості по відсоткам - 72 332, 29 швейцарських франків; пені - 72 753 грн 03 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним 20 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О. В., реєстровий № 1409, а саме - квартиру АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В. від 20 липня 2007 року реєстровий № 1403, шляхом проведення прилюдних (публічних) торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позичальником зобов'язань за спірним кредитним договором належним чином не виконано, а, отже, наявні підстави для захисту прав позивача, а саме: звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних (публічних) торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності-незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не встановили пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; оскаржувані судові рішення не містять висновків щодо початкової ціни продажу предмета іпотекидля його подальшої реалізації у грошовому вираженні, яка визначається відповідно до вимог статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку». Відповідач зазначив, що визначення початкової ціни предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності-незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, суперечить вимогам статей 39, 43 Закону України «Про іпотеку».

У червні 2017 року ПАТ «ОТП Банк» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що сторони під час судового розгляду справи не визнали початкової ціни продажу предмета іпотеки на рівні його вартості, яка вказана в іпотечному договорі. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом не заявив клопотання про призначення судової експертизи для визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки. Оскільки пунктом 6.4 вказаного договору передбачено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки не повинна бути нижчою його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки, позивач вважає, що суди попередніх інстанцій, відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України, правильно визначились з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності-незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

19 січня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Предметом спору у справі, яка переглядається, є, зокрема, звернення стягнення на предмет іпотеки, за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації відповідно до вимог статті 39 Закону України «Про іпотеку». Правові висновки щодо застосування статті 39 Закону України «Про іпотеку» висловлені у постановах Верховного Суду України від 7 жовтня 2015 року у справі № 6-1935 цс 15, від 8 червня 2016 року у справі № 6-1239 цс 16 та від 23 грудня 2015 року у справі № 6-1205 цс 15.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 235/3619/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України від 7 жовтня 2015 року у справі № 6-1935 цс 15, від 8 червня 2016 року у справі № 6-1239 цс 16 та від 23 грудня 2015 року у справі № 6-1205 цс 15.).

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином, оскільки справа № 235/3619/15-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 522/15385/14-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 235/3619/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик