Справа № 265/4100/17
Провадження № 2/265/99/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Щербіна А. В.,

при секретарі Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що вони з відповідачкою 26 вересня 2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя між подружжям не склалося, спільне господарство вже фактично не ведеться, шлюбні відносини припинені більше року тому. Можливості знайти спільну мову останнім часом не є можливим, подружжя майже постійно знаходиться в стресі та конфліктних ситуаціях, що негативно відображається на малолітній дитині. Відповідач поїхала з міста Київ, в якому проживали сімєю та спільною дитиною, та наразі проживає за місцем реєстрації. Здійснив все можливе для примирення з відповідачем, однак вважає, що відповідач має на меті укласти нову сімю та наразі вже встановлює нові відносини з іншим чоловіком. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сімї в цілому та дитини зокрема. Просив суд розірвати шлюб.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, згідно телефонограми позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розірвати шлюб та розглянути справу за його відсутністю, про що на адресу суду направив відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 до суду також не зявилася, надавши заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-БК № 296466, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 954.

Згідно зі свідоцтвом про народження серія І-БК № 555589, виданим Печерським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 11 травня 2017 року, ОСОБА_3 народився 18 березня 2016 року, актовий запис № 911, в графі «батьки» зазначені: батько ОСОБА_1, та мати ОСОБА_2.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Крім того, 01 серпня 2017 року за клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення, однак після спливу наданого судом терміну, стосунки між сторонами не налагодилися, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, у звязку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сімї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін.

На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 223, 258, 259 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

2.Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - Сінгур) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 26 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 954 - розірвати.

3.Після розірвання шлюбу прізвище дружині залишити без змін.

4.Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення складено 01 лютого 2018 року.

Суддя Щербіна А.В.