АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року м. Київ

Справа 752/8208/17

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача: СоколовоїВ.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

секретар Луговий Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Новака А.В. 23 жовтня 2017 року у м. Києві, дата складення повного тексту не зазначена, у справі за позовом заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт розірвання шлюбу укладеного між нею та ОСОБА_3, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополь. Як зазначила заявник встановлення вказаного факту, має для неї юридичне значення, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна та припинення її особистих прав.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2017 в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено.

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/1425/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.

Не погодилась із вищезазначеним судовим рішенням ОСОБА_2, нею подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що коли подружжя подає взаємну заяву на розірвання шлюбу, це означає, що сімейне життя між подружжям не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя та сімейні обов'язки, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги. З лютого 2014 року ОСОБА_2, та ОСОБА_3 не підтримують шлюбні стосунки, окремо проживають та не ведуть спільне господарство. В якості доказів заявником було додано копії паспортів громадян України ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в яких зроблені відмітки про розірвання шлюбу від 11.03.2014, а також копію паспорта громадянина РФ ОСОБА_3 з відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1, що підтверджує факт окремого проживання, а також укладення ним нового шлюбу 01.09.2017 з громадянкою РФ ОСОБА_4 Вказує, що встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу має для неї юридичне значення, так як від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна та припинення її особистих прав, а саме в майбутньому укладення шлюбу з іншим чоловіком та народження дитини від нього, або придбання будь якого рухомого чи нерухомого майна на території України.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви повністю.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу VIIIПрикінцевих та перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ст.ст. 371, 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме встановлення факту розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості, оскільки заявником не надано суду відповідних доказів та не зазначено мети встановлення такого факту, що має юридичне значення.

Колегія суддів вважає за можливе погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Згідно зі ст. 234 ЦПК України (в редпкції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України (в редпкції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення), у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В силу п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Звертаючись до суду першої інстанції з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту розірвання шлюбу, ОСОБА_5 посилалась на те, що між нею та ОСОБА_6 було укладено шлюб 02.04.2004, згодом на підставі спільної заяви подружжя Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополь 11.03.2014 шлюб між ними розірвано. 03.04.2017 ОСОБА_5 звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з приводу реєстрації розірвання щлюбу від 11.03.2014 за законодавством України, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що надане нею Свідоцтво про розірвання шлюбу є недійсним та не створює правових наслідків, оскільки видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження у відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014. Таким чином, Свідоцтво про розірвання шлюбу не має законної сили на території України, у зв'язку з чим вона і просила встановити факт розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_6

На підтвердження доводів викладених в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявником було надано копії Свідоцтва про реєстрацію шлюбу, Свідоцтва про розірвання шлюбу та лист Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (а.с. 8,9,10).

Згідно ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до ст.106 або одного з них відповідно до ст.107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» реєстрація народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміни прізвища, імені та по батькові провадиться органами реєстрації актів громадянського стану в книгах спеціального зразка, які є єдиними доказами засвідчених у них фактів.

Разом з цим, копії Свідоцтва про одруження та Свідоцтва про розірвання шлюбу без належного їх посвідчення та/або надання для огляду суду оригіналів не є належними доказами на обгрунтування як факту перебування у шлюбі, так і факту його розірвання. Відсутнє також і визнання цих обставин іншими учасниками розгляду. До того ж другий з подружжя не залучений до участі у справі, хоча питання, що є предметом розгляду також стосується його прав, обовязків і законних інтересів. Також з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 зверталася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у місті Севастополь з приводу надання інформації щодо реєстрації розірвання шлюбу від 11.03.2014, та що їй було відмовлено в цьому. А отже заявником суду не доведена відсутність можливості встановлення цього факту іншим встановленим законом способом. Не підтверджено доказами і посилання заявника на розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя.

Наведене в сукупності унеможливлює встановлення факту розірвання шлюбу в судовому порядку. Інших доказів на підтвердження вказаного факту нею також не надано.

Крім того, ОСОБА_2 в заяві не зазначено конкретну мету встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу, та не зазначано, які юридичні наслідки настануть для неї у зв'язку з цим. Доводи апеляційної скарги відносно того, що від встановлення факту реєстрації розірвання шлюбу залежить виникнення, зміна та припинення її особистих прав, а саме в майбутньому укладення шлюбу з іншим чоловіком та народження дитини від нього, або придбання будь-якого рухомого чи нерухомого майна на території України, не приймаються до уваги колегії суддів апеляційного суду, оскільки ОСОБА_2 не вказувала їх в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, та вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, вказані висновки доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2017 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 26.01.2018