Справа №442/3444/18
Провадження №2/442/1446/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить стягувати аліменти з ОСОБА_2 в її користь на утримання: сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2, у частці від заробітку (доходу) в розмірі 40 відсотків, що становить 2/5 частини заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви й до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 23 січня 2013 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстрували у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 23.

Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти народилися в Італії, під час спільного проживання з відповідачем в цій країні, але є громадянами України і проживають з нею в місті Стебник Львівської області та знаходяться на повному її утриманні.

Оскільки їй одній важко утримувати дітей, а відповідач не виконує свого батьківського обов?язку передбаченого ст.. 180 СК України, то вона змушена звернутися з даним позовом в суд.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити у повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні позову не визнали та просять в його задоволенні відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. Додатково наголошуючи на тому, що розмір аліментів, які позивач просить стягувати не відповідають діючому законодавству України та спрямовані на збагачення позивачки, окрім цього позивачем подано неналежні докази щодо доходів відповідача.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають з позивачкою.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).

Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Згідно ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р.,

Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання дітей, а відповідач зобов»язаний таку допомогу надавати.

При визначенні розміру аліментів суд виходить із того, що аліменти служать задоволенню актуальних життєвих потреб дітей, а не збагаченню того з батьків, з ким вони проживають, розмір аліментів повинен відповідати життєвому стандарту в місці мешкання дітей, а тому із врахуванням наведеного вище та виходячи із положень Сімейного кодексу України, який регулює розмір аліментів, суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 80, 81, ч.2 ст.247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст..ст. 180-183 СК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягувати аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 31.05.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп..

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.11.2018 року.

Суддя О.В. Крамар