Провадження № 2/712/562/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ТИМОШЕНКО Д.А.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що він надав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 4900 грн. На підтвердження факту отримання коштів 05 жовтня 2016 року відповідачем було надано розписку, підписану їм власноручно, зі встановленням строку повернення позики до 15.12.2016 року. По закінченню зазначеного строку, відповідач борг не повернув. Потім 15 грудня 2016 року надав позику в сумі 4900 грн. строком до 01 квітня 2017 року. 15 жовтня 2016 року надав позику в сумі 4500 грн. строком до 11 квітня 2017 року. В подальшому під розписку 05 січня 2017 року надав позику в сумі 11 810 грн., які відповідач обіцяв повернути 01 вересня 2017 року. На даний час відповідачем кошти не повернуті, на неодноразові звернення щодо погашення заборгованості, відповідач не реагує, тому звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 26110 грн. та судовий збір в сумі 640 грн.

Відповідач в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що сума боргу є завищеною.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, ОСОБА_1 надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 4900 грн. На підтвердження факту отримання коштів 05 жовтня 2016 року відповідачем було надано розписку, підписану їм власноручно, зі встановленням строку повернення позики до 15.12.2016 року. Потім 15 грудня 2016 року надав під розписку позику в сумі 4900 грн. строком до 01 квітня 2017 року. 15 жовтня 2016 року під розписку надав позику в сумі 4500 грн. строком до 11 квітня 2017 року. В подальшому під розписку 05 січня 2017 року надав позику в сумі 11 810 грн., які відповідач обіцяв повернути 01 вересня 2017 року, а всього на загальну суму 26 110 грн.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів.

Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів.

Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою.

Заперечення відповідача на той факт, що позивач є пенсіонером, а тому не мав такої суми коштів, яка вказана в розписці, не грунтуються на вимогах закону, а тому не можуть бути прийняті судом.

У встановлений розписками строк, відповідач кошти не повернув, його борг перед позивачем складає 26 110 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 640 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0.914984105.1 від 14.12.2017 року, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме до стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача грошові кошти в сумі 26 110 грн. та 640 грн. судового збору, а всього 26 750 грн.

Керуючись ст.ст. 79-81, 83, 89, 263-265, 267 ЦПК України, ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 26 110 грн. та 640 грн. судового збору, а всього 26 750 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

ГОЛОВУЮЧИЙ: