Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 438/247/16-ц

провадження № 61-10202св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - комунальне підприємство «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Бориславського міського суду Львівської області у складі судді Слиша А. Т.

від 07 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Павлишина О. Ф., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., від 05 жовтня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - КП «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки») про захист прав споживача.

Позовна заява мотивована тим, що 08 жовтня 2015 року вона замовила

у КП «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1. 22 жовтня 2015 року відповідачем їй було видано технічний паспорт на вищезазначену квартиру де на аркуші плану безпідставно було нанесено штампом про самочинно побудований коридор літ. «1» площею 0,7 кв. м. Зазначала, що на аркуші 2 «експлікація» в комірці таблиці утвореному на перетині першого рядка і четвертого стовпчика є наявне посилання - «коридор», а в комірці таблиці утвореному на перетині першого рядка і десятого стовпчика зазначено «0,7». У зв'язку з чим позивач звернулась з претензією до відповідача про безоплатне усунення наслідків неналежно виконаних робіт. Листом від 07 грудня 2015 року № 54 їй було відмовлено у перейменуванні «коридор» на приміщення «тамбур» та видаленні штампу та запису самочинної побудови на поверховому плані.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 просила суд зобов'язати відповідача у 14-ти денний строк з дня набрання рішення у даній справі законної сили, безоплатно внести зміни до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 шляхом видалення штампа про самочинно побудований коридор літ. «1» площею 0,7 кв. м на аркуші плану, перейменування запису «коридор» на «тамбур» в комірці таблиці утвореному на перетині першого рядка і четвертого стовпчика у формі експлікації внутрішніх площ житлового будинку, видалення запису «0,7» в комірці таблиці утвореному на перетині першого рядка і десятого стовпчика у формі експлікації житлового будинку.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 07 липня

2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що перепланування позивачем пов'язане із збільшенням загальної площі квартири АДРЕСА_1, а саме коридору літ. «1» площею 0,7 кв.м за рахунок допоміжних приміщень багатоквартирного будинку і належить до самочинного будівництва в розумінні абзацу 61 пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна.

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що перепланування квартири № 96 шляхом облаштування тамбуру не є самочинним будівництвом, відтак відмітка в технічному паспорті про самочинно побудований коридор площею 0,7 кв. м є необґрунтованою. Крім того, зазначала, що відповідачем було неналежно виконано замовлення із внесення змін до інвентаризаційної справи та виготовлення технічного паспорту перепланованої квартири, у зв'язку з чим, вона звернулась до відповідача з претензією про безоплатне усунення наслідків неналежно виконаних робіт. Посилалася на те, що перепланування приватного житлового фонду, пов'язане із збільшенням підсобної площі шляхом облаштування тамбуру в квартирі за рахунок площі позаквартирного коридору не потребує дозвільних документів та введення в експлуатацію, проте, судами неправильно оцінено зазначені обставини.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

27 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що позивачка є співвласником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 40,6 кв. м, що підтверджено свідоцтвом про право власності на квартиру від 05 червня 2000 року.

У зв'язку із переобладнанням квартири позивач звернулась до відповідача з вимогою виготовити технічний паспорт на квартиру.

Відповідно до копії технічного паспорта вищезазначеної квартири загальна площа квартири становить 40,9 кв. м, житлова 25,4 кв. м. Площа змінена за рахунок внутрішнього перепланування без порушення несучих стін та втручання в зовнішню конструкцію, що не потребує дозвільної документації та за рахунок площ коридору загального користування. Відповідно нанесено штамп про самочинно побудований коридор літ. «1» площею 0,7 кв. м, на аркуші 2 «експлікація» в комірці таблиці утвореному на перетині першого рядка і четвертого стовпчика є наявне посилання «коридор», а в комірці таблиці утвореному на перетині першого рядка і десятого стовпчика зазначено «0,7».

Позивачка звернулась з претензією до відповідача про безоплатне усунення наслідків неналежно виконаних робіт.

Листом відповідача від 07 грудня 2015 року № 54 відмовлено у задоволенні вимог претензії.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 02 березня 2004 року

№ 4 в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так:

1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

1.2. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

1.3. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності».

Згідно з абзацом 61 пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна від 24 травня 2001 року

№ 127, не є самочинним будівництвом для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_4 не надала доказів згоди всіх співвласників допоміжних приміщень на передачу у власність останньої частини позаквартирного, тобто загального коридору площею 0,7 кв. м, з урахуванням того, що чинним законодавством не передбачений механізм передачі у власність громадян окремо допоміжних приміщень будинку шляхом приватизації, викупу тощо, також як і право власників квартир багатоквартирних будинків на розпорядження своєю частиною зазначених приміщень, дійшли правильного та обґрунтованого висновку про те, що перепланування, здійснене позивачем, пов'язане із збільшенням загальної площі квартири АДРЕСА_1, а саме коридору літ. «1» площею 0,7 кв. м за рахунок допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, є самочинним будівництвом у розумінні абзацу 61 пункту 3.2 розділу 3 вищезгаданої Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 липня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня

2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська