Справа № 750/7625/17 Провадження № 22-ц/795/76/2018 Головуючий у I інстанції - Карапута Л. В. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Страшного М.М.,

при секретарі Герасименко Ю.О.,

позивач - Приватне акціонерне товариство «Чернігівоблбуд»,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та вони ж як законні представники ОСОБА_4 і ОСОБА_5,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Приватне акціонерне товариство «Чернігівоблбуд»,

на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 жовтня 2017 року, суддя - Карапута Л.В., час, місце ухвалення і дата складання повного тексту: 03 листопада 2017, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 р. ПрАТ «Чернігівоблбуд» пред'явило позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та до них же як законних представників ОСОБА_4 і ОСОБА_5, в якому просило виселити їх із малосімейного гуртожитку, з кімнати АДРЕСА_1 з наданням інших житлових приміщень - кімнат АДРЕСА_2 Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що кімнату АДРЕСА_1 було надано відповідачеві ОСОБА_2 у зв'язку з роботою на підставі ордера, виданого всупереч ст. 128 ЖК УРСР - за клопотанням ДП «Чернігівцивільбуд-1» ЗАТ «Чернігівоблбуд» на підставі одноосібного рішення керівника ПрАТ «Чернігівоблбуд», яке у той час мало назву ЗАТ «Чернігівоблбуд». 20.05.2015 ОСОБА_2 звільнився з роботи за згодою сторін, за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, відмовившись від працевлаштування у системі підприємств ПрАТ «Чернігівоблбуд» та звільнити спірне жиле приміщення.

Оскаржуваним рішенням в задоволені позовних вимог відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що відповідачі понад 5 років фактично проживають у спірному жилому приміщенні, у зв'язку з чим в силу ст. 8 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» позов з підстав, заявлених позивачем, задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Чернігівоблбуд» просить скасувати дане рішення та ухвалити рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та висновки Європейського Суду з прав людини щодо застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на підставі яких суд вирішив справу, не можуть бути застосовані для вирішення справи,

- судом не враховано, що сторони не укладали ні договір найму спірного жилого приміщення на підставі спеціального ордера, виданого згідно із ст. 129 ЖК УРСР, ні договір оренди цього приміщення в порядку ст.ст. 810, 811-813 ЦК України;

- спільне рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу про надання жилої площі ОСОБА_2 не приймалось, а інші члени його сім'ї заселилися в займану ним кімнату без згоди позивача - власника гуртожитку.

У судовому засіданні представник ПрАТ «Чернігівоблбуд» апеляційну скаргу підтримав, а відповідач ОСОБА_3 та представник відповідачів її не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Наказом № К-30 від 09.10.2006 ОСОБА_2 було прийнято на роботу на ДП «Чернігівцивільбуд-1» ЗАТ «Чернігівоблбуд» з 10.10.2006 (копія даного наказу на арк. 12).

Згідно із статутом ПрАТ «Чернігівоблбуд», затвердженого загальними зборами акціонерів (протокол № 1 від 24.04.2017), дане товариство є юридичною особою, заснованою рішенням установчих зборів засновників (протокол № 7 від 13.04.1995), яка є правонаступником Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд» і ЗАТ «Чернігівоблбуд». Відповідно до п. 7.4 цього статуту, директор ПрАТ «Чернігівоблбуд» є одноосібним виконавчим органом, який в межах компетенції, визначеної статутом та чинним законодавством, здійснює управління поточною діяльністю Товариства та має право розпоряджатися його майном і коштами. Це підтверджено витягом із статуту ПрАТ «Чернігівоблбуд» (арк. 4-6) і випискою з ЄДРПОУ відповідного змісту (арк. 7).

Додатком від 05.12.2001 до акту прийому-передачі майна Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд» від 10.07.1995, що складений регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області, підтверджено, що згідно з договором купівлі-продажу від 27.07.1994, який засвідчено державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-2570, ПрАТ «Чернігівоблбуд», яке на той час мало назву ЗАТ «Чернігівоблбуд», належать на праві власності, серед іншого, гуртожитки за адресами: АДРЕСА_2 внаслідок їх приватизації (копія цього додатку на арк. 9).

У зв'язку з роботою ОСОБА_2 надано кімнату АДРЕСА_1, куди він заселився на підставі ордера № 6 від 20.06.2008, який видано та підписано керівником ЗАТ «Чернігівоблбуд» (копія цього ордера на арк. 11). Згодом до цієї кімнати вселилися та зареєструвалися члени сім'ї ОСОБА_2: дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_4 і дочка ОСОБА_5, що підтверджується довідкою ПрАТ «Чернігівоблбуд» № 79 від 01.08.2017 (арк. 10).

Наказом ЗАТ «Чернігівоблбуд» № 1 від 20.05.2015 ОСОБА_2 звільнено з займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін (його копія на арк. 13).

Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної ради м. Чернігова № 201 від 13.12.2004 змінено нумерацію кімнат гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2, після чого в ньому двом кімнатам присвоєно №№ 9 і 11 (копія цього рішення з додатком на арк. 15-16). В акті комісії з питань технічного стану житлового фонду району Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 26.06.2008 зазначено, що ці кімнати знаходяться у задовільному санітарно-технічному стані (копія даного акту на арк. 19). 20.04.2017 комісією ПрАТ «Чернігівоблбуд» було обстежено вказані кімнати та складено акт, де зазначено, що вони знаходяться у задовільному санітарно-технічному стані (арк. 20). Новозаводська районна у м. Чернігові рада листом № 01-35/ін.-218 від 05.07.2017 сповістила ПрАТ «Чернігівоблбуд» про те, що оскільки відповідно до згаданого акту обстеження від 20.04.2017 кімнати №№ 9, 11 у будівлі по АДРЕСА_2, знаходяться у задовільному санітарно-технічному стані, то відповідно до Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, що затверджене Постановою Ради Міністрів Української РСР від 26.04.1984 № 189, питання їх обстеження не є предметом розгляду комісії з питань технічного стану житлового фонду району (копія цього листа на арк. 21).

Листом № 1/40 від 14.07.2017 ПрАТ «Чернігівоблбуд» запропонувало ОСОБА_2, та членам його сім'ї в добровільному порядку в найкоротший термін переселитися з кімнати АДРЕСА_3 будинку по АДРЕСА_2, що підтверджено копією даного листа (арк. 14).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Посилання ПрАТ «Чернігівоблбуд» на те, що ОСОБА_2 вселився в кімнату АДРЕСА_1 без дотримання норм чинного законодавства, судом відкидаються, так як ордер на житлову площу в гуртожитку від 20.06.2008 № 6 виданий ОСОБА_2 за особистим підписом керівника ЗАТ «Чернігівоблбуд», що відповідає нормам ст.ст. 161, 319, 383 ЦК України і ст. 47 Закону України «Про господарські товариства», який був чинним на дату його видачі. Апеляційний суд не може дійти висновку, що видача даного ордера здійснена всупереч пункту 9 розділу ІІ Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 № 208, яке було чинним на 20.06.2008, так як у справі відсутні докази, що на цю дату у ЗАТ «Чернігівоблбуд» діяв профспілковий комітет, і позовна сторона на таке не посилається. Таким чином, ОСОБА_2 вселився в кімнату АДРЕСА_1 законно (відповідно до пункту 17 розділу ІІІ Примірного положення про гуртожитки). Тож і члени його сім'ї - відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 теж вселилися у вказану кімнату на законних підставах.

Відповідачі не підтверджують факту відповідності встановленим санітарно-технічним вимогам кімнат №№ 9, 11 в будівлі по АДРЕСА_2. Отже згідно з ст.ст. 10 ч. 3, 60, 61 ч. 1 ЦПК України у редакції, що діяла по 14.12.2017, цей факт мало довести ПрАТ «Чернігівоблбуд». Але у справі відсутні докази того, що вказані кімнати відповідають встановленим санітарно-технічним вимогам.

Так, акт комісії з питань технічного стану житлового фонду району Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 26.06.2008 (арк. 19) не є таким доказом, оскільки з моменту його складання до дати пред'явлення позову минуло понад дев'ять років. Крім того, цей акт не містить інформації, яка має в ньому бути відповідно до Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, що затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 № 189. Зокрема, в ньому не міститься відомостей про перевірку двору будівлі АДРЕСА_2 та елементів його благоустрою, фундаменту, підвалу, стін та елементів фасаду, стикових з'єднань, даху будинку та обладнання на ньому димових і вентиляційних каналів, поверхів будинку, інженерного обладнання тощо.

Не є допустимим доказом обґрунтованості позовних вимог і акт, складений 20.04.2017 комісією ПрАТ «Чернігівоблбуд» (арк. 20). Так, згідно з абз. 2 п. 3 вищевказаного Положення про порядок обстеження стану жилих будинків..., акт про придатність будинку АДРЕСА_2 для проживання має бути складений житлово-експлуатаційною організацією, визначеною виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів, а не ПрАТ «Чернігівоблбуд». Крім того, останнє є явно заінтересованою особою у результатах розгляду справи.

У листі Новозаводської районної у м. Чернігові ради за № 01-35/ін.-218 від 05.07.2017 «Про порядок обстеження стану житлових будинків» висновок щодо придатності для проживання кімнат АДРЕСА_2З наведеного випливає, що виходячи з ч. 4 ст. 132 ЖК УРСР недоведеність факту відповідності встановленим санітарно-технічним вимогам кімнат АДРЕСА_2 є однією з підстав неможливості задоволення позову.

Гуртожиток по АДРЕСА_1 було внесено до статутного фонду ПрАТ «Чернігівоблбуд» і по цей час не передано у власність територіальної громади в порядку, передбаченому Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності». В силу ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», його дія поширюється на спірні правовідносини. Згідно з ст. 8 цього Закону, громадяни, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час (не менш як п'ять років) проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду та призначених для проживання працівників (членів їх сімей), які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, у разі, коли такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громад, мають право подальшого проживання в таких гуртожитках до розв'язання їх житлової проблеми. Отож відповідачі мають право проживати у спірному гуртожитку до розв'язання їх житлової проблеми, оскільки інше у ході розгляду справи не доведено.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з цього припису, у будь-якій позовній заяві має бути зазначено, які права, свободи та інтереси позовної сторони порушені стороною відповідача і чому їх слід відновити у обраний позовною стороною спосіб. Проте у позовній заяві не зазначено, які саме права, свободи чи інтереси ПрАТ «Чернігівоблбуд» порушено ОСОБА_2 і членами його сім'ї внаслідок відмови переселитися з одного належного цьому товариству гуртожитку до іншого, який теж йому належить. З позовної заяві також не вбачається, відновлення яких саме прав, свобод та інтересів ПрАТ «Чернігівоблбуд» відбудеться внаслідок переселення відповідачів з кімнати АДРЕСА_1 до кімнат АДРЕСА_2 з огляду на те, що позивач є власником обох цих гуртожитків, та чи буде дотримано баланс законних прав та інтересів сторін у разі задоволення позовних вимог. Відсутність у позовній заяві зазначення, відновлення яких саме прав, свобод та інтересів ПрАТ «Чернігівоблбуд» відбудеться внаслідок переселення відповідача та його сім'ї з спірного житла до кімнат АДРЕСА_2 категорично унеможливлює задоволення позовних вимог. Цього висновку апеляційний суд дійшов з урахуванням і такого:

- згідно з приписом частини 2 ст. 13 ЦК України, ПрАТ «Чернігівоблбуд» має здійснювати право власності на кімнату АДРЕСА_1 у такий спосіб, щоб його здійсненням не порушити права її мешканців - відповідачів. Тобто воно повинно було довести, що шляхом переселення відповідачів до кімнат АДРЕСА_2 законні права та інтереси відповідачів не буде порушено, але у ході розгляду справи таке доведено не було;

- передбачене ст.ст. 319 ч. 2, 383 ч. 1 ЦК України право ПрАТ «Чернігівоблбуд» розпоряджатися кімнатою АДРЕСА_1 і кімнатами АДРЕСА_2 в силу ч. 7 ст. 319 цього ж Кодексу обмежено у спосіб, закріплений у ст. 8 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності».

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються з описаних вище і з наведених нижче мотивів. Так:

- твердження про те, що Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та висновки Європейського Суду з прав людини щодо застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на підставі яких суд вирішив справу, не можуть бути застосовані для вирішення справи, є юридично неспроможним;

- посилання на неукладення сторонами договору найму спірного жилого приміщення на підставі спеціального ордера, виданого згідно із ст. 129 ЖК УРСР, чи договору оренди цього приміщення в порядку ст.ст. 810, 811-813 ЦК України є хибним, так як ні чинне у момент заселення відповідачів до цього приміщення Примірне положення про гуртожитки, ні статті 130, 131 ЖК УРСР у редакції, що діяла з моменту виникнення спірних правовідносин по 03.06.2017, ні Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 05.04.2017 № 1999-VIII не передбачали укладення таких договорів. Дані нормативні акти в силу ч. 2 ст. 810 ЦК України є спеціальними відносно ЦК України.

Отож оскаржуване рішення є законним.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Чернігівоблбуд» залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 29.01.2018.

Головуючий:Судді: