06.11.2018
Справа №642/4993/18
6/642/210/18
07 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді Проценко Л.Г.
за участю секретаря Бондаренко В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника, -
Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду із даним поданням, в якому просив надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника за адресою м.Харків, вул.Лагерна, б.39. В обґрунтування подання зазначено, що під час виконання виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми, державним виконавцем було вжито усіх можливих дій для розшуку майна боржника, і під час виходу до будинку боржника, останній категорично відмовився впустити державного виконавця.
Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.
Суд, дослідивши матеріали подання, встановив наступне.
Постановою старшого головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ ОСОБА_4 від 02.07.2018р. було відкрито виконавчі провадження ВП №56676007 та ВП №56676045 на підставі виконавчих листів №642/4993/17, виданих Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування витрат у розмірі 2008061,10 грн., а також про стягнення судового збору у розмірі 8000,00 грн. В подальшому, дані виконавчі провадження обєднано в зведене виконавче провадження ВП №56701480.
Державними виконавцями вжито низку виконавчих дій, зокрема, направлено запити до повноважних установ щодо номерів банківських рахунків, джерел доходів, пенсії, місця роботи боржника.
Постановою головного державного виконавця від 03.07.2018р. було накладено арешт на майно боржника, а постановою від 16.08.2018р. оголошено розшук майна боржника: автомобіля НОМЕР_1.
У виконавчому листі та постановах державних виконавців адреса мешкання боржника зазначена м.Харків, вул.Лагерна, б.39.
Відповідно до акту державного виконавця від 01.11.2018р., при виході державного виконавця за адресою м.Харків, вул.Лагерна, б.39, боржник в категоричній формі відмовився відчиняти двері на вимогу державного виконавця, чим перешкоджав проведенню виконавчих дій. Спілкувався з вікна будинку, та зазначив, що з його рахунків списано гроші і більше він нічого сплачувати не збирається.
Згідно ч.1 ст.439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.
Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Тобто обмеження права на недоторканість житла чи іншого володіння особи можливе виключно на підставі вмотивованого судового рішення.
У ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року проголошено, що кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобовязання не тільки, якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а і за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.
Враховуючи зазначені положення про недоторканість житла, примусове проникнення до житла боржника, при проведенні виконавчих дій, на думку суду є крайнім заходом, спрямованим на своєчасне виконання судового рішення, за наявності достатніх доказів, які свідчать, що всі можливості щодо здійснення виконавчих дій в площині Закону України «Про виконавче провадження» вичерпано і боржник перешкоджає проведенню виконавчих дій.
Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на достатніх доказах, які переконливо підтверджують умисне перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.
Матеріали подання не містять відомостей про місце реєстрації ОСОБА_2 станом на жовтень-листопад 2018 року. Також, надані витяги з реєстрів не містять відомостей про належність на праві власності ОСОБА_2 житлового будинку за адресою м.Харків, вул.Лагерна, б.39, а вказують про належність боржнику на праві власності 1/3 частини квартири у м.Полтава.
Окрім того, акт державного виконавця від 01.11.2018р. про вихід за місцем проживання боржника не містить підписів понятих.
За таких обставин, державним виконавцем не подано беззаперечних відомостей про мешкання боржника ОСОБА_2 за адресою м.Харків, вул.Лагерна, б.39, і надання дозволу на примусове проникнення до житла за цією адресою може призвести до суттєвих порушень майнових прав інших осіб, тому у задоволенні подання необхідно відмовити.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази того, що безпосередньо боржник, або члени його родини отримували постанову про відкриття виконавчого провадження, виклики державного виконавця та перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого житла.
Враховуючи вищевикладене, суд встановив відсутність достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли державний виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
Враховуючи вище наведене, керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. 30 Конституції України, ст.ст. 208-210, 217, 219, 293, 376 ЦПК України, суд, -

У задоволенні подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Г. Проценко