Справа № 484/4142/17
Провадження № 2/484/255/18
Рішення

іменем України

22 лютого 2018 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:головуючого судді Максютенко О.А.

із секретарем судового засідання Завірюха В.Ю.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитного боргу

встановив:

у листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»( надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору без номеру від 28.01.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.5% (30% на рік).

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладені договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором про надання банківських по-слуг виконав в повному обсязі, проте відповідач не виконує свої зобов'язання, а тому, станом на 19.10.2017 року має заборгованість у розмірі 28438.96 грн., яка складається з наступного:

- 11992,55 грн. тіло кредиту;

- 4085.27 відсотки за користування кредитом;

- 10530.71 грн. пеня;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських по-слуг:

- 500,00 гривень - штраф (фіксована частина);

- 1330.43 грн. - штраф (процентна складова).

Виходячи з наведеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 28438.96 грн. та понесені позивачем судові витрати, а саме, сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 1600,00 гри-вень.

В судове засідання представник позивача надав заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити посилаючись на викладене в позові. Щодо заперечень відповідача надані пояснення, де позивач зазначає, що факт укладення кредитного договору з відповідачем підтверджується копією кредитного договору, розрахунком заборгованості, копією паспорту відповідача за яким був оформлений кредитний договір, випискою по рахунку та фото відповідача з продуктом. Щодо узгодження з відповідачем умов кредитування, то зазначає наступне: копія анкети-заяви від 28.01.2010 року містить інформацію відповідача, його персональні дані, адресу проживання. Вказана інформація відповідачем заповнена особисто, в анкеті відповідач висловив свою згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що згоден з тим, що заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Крім того відповідач власноруч підписав довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсал»,55 днів пільгового періоду». З виписки з карткового рахунку видно, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримував кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Стосовно довідки на яку посилається відповідач як на закриття карткового рахунку та погашення заборгованості зазначає, що дана довідка від11.04.2016 року 3160411/359 є неналежним доказом, тому що вона не містить даних що заборгованість погашена в повному обсязі, не містить посилання щодо розірвання договору а також те, що дана довідка видана в результаті технічного збою у комплексі банку.

Зазначає, що заборгованість відповідача виникла через те, що він не виконував зобовязання за послугою «Оплата частинами», погашення заборгованості відбувалось в результаті списання коштів із кредитного рахунку позичальника, а потім на вказану суму нараховувалися відсотки та неустойка.

Відповідач в судовому засіданні надав суду заперечення та пояснив, що дійсно він 17.11.2007 року отримував кредитні кошти у позивача, однак просив застосувати строк позовної давності посилаючись на те, що останній платіж він здійснив 17.06.2009 року.

Стосовно строку позовної давності просить не застосовувати, оскільки строк дії перевипущеної кредитної картки становить до 06.2018 року, позивач звернувся до суду 27.11.2017 року тобто до спливу строку позовної давності.

Відповідач до суду надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що позов не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що 06.04.2016 за вих№ 160405/643 з банку позивача отримав листа, про закриття картки та всіх технічних рахунків що використовуються для її роботи. Посилає, на погашення кредитного боргу, категорично заперечує оформлення ним банківської послуги «оплата частинами». Незгоден з розрахунком наданим відповідачем.

Суд дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору без номеру від 28.01.2010 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.5%, що нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році, підтверджується копією анкети заяви та копією довідки про умови кредитування.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат.

В розрахунку заборгованості за договором від 28. січня 2010 року вбачається, що станом на 19.10.2017 року відповідачу виведено нарахування заборгованості у розмірі 28438.96 грн., яка складається з наступного: - 11992,55 грн. тіло кредиту; - 4085.27 відсотки за користування кредитом; - 10530.71 грн. пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); - 1330.43 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідач до певного часу виконував свої зобовязання за кредитом, що підтвердив в своїх пояснення представник позивача .

Відповідно до ст..82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З наданої позивачем довідки від 06.04.2016 рок №160404/643 виданої позивачем за підписом головного бухгалтера вбачається, що картка відповідача №552247 закрита та закриті всі технічні рахунки, що використовуються для роботи картки.

Представник позивача в своїх письмових поясненнях підтвердив наявність даної довідки, хоча і послався на іншу дату видачі довідки, однак вважає її наналежним доказом, оскільки довідка видана помилково в результаті технічного збою у комплексі банку, однак доказів такого технічного збою не надав.

Позивач не надав належних та допустимих доказів строку дії кредитної картки 447137 виданої на ім.»я відповідача згідно анкети- заяви від 28 січня 2010 року, а також отримання відповідачем перевипущених кредитних карток на ім.»я відповідача та строки їх дії.

З наданого Банком розрахунку таблиці процентна ставка за користування кредитом декілька разів змінювалась у різні періоди, однак позивачем не надано доказів згоди відповідача на зміну процентної ставки та його належного письмового повідомлення про це.

Крім того, суд визнає наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 28.01.2010 року не обґрунтованим та логічно не зрозумілим, даний доказ суд визнає не достовірним.

Відповідно до ст.. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Встановити дійсну заборгованість відповідача на підставі наданого позивачем розрахунку є не можливим, сторони про призначення економічної експертизи не заявляли.

Документ, названий позивачем «розрахунок заборгованості», фактично містить лише певні показники, але не наданий алгоритм (формула), за яким можливо зрозуміти, як з наведених показників утворився результат (тіло кредиту; відсотки; з яких сум розраховані пеня, штрафи тощо; за який період).

Крім твердження позивача про замовлення позивачем послуги «оплата частинами» не підтверджено належними та допустимими доказами взагалі.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12-13, 141, 259, 263-265 ЦПК України

ухвалив:

в задоволенні позову публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк ( місце знаходження: м. Київ вул.. Грушевського,1Д 01001) до ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про стягнення кредитного боргу за кредитним договором б/н від 28 січня 2010 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя