АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Малинников О.Ф.
№22-ц/796/1178/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №761/625/14-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Немировської О.В.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У мотивування вимог послався на те, що згідно умов кредитного договору від 08.11.2011 року ОСОБА_3 було надано кредит на суму 398.000 грн. строком до 07.09.2021 року на умовах щомісячного погашення кредиту за встановленим графіком та сплатою відсотків 17,1 % за користування кредитом.

З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, утворилася заборгованість по кредит, яка станом на 18.11.2013 року складала 399.417,69 грн. яка складається із:

- строкового боргу по кредиту - 359.661,28 грн.;

- прострочений борг по кредиту - 5390,16 грн.;

- борг за несплаченими процентами поточний - 3131,79 грн. ;

- прострочений борг за несплаченими процентами - 31.234,46 грн.;

Крім того 08.09.2011 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір наступної іпотеки без оформлення заставної.

А також між ТОВ «Страхове товариство «Авеста страхування» та ОСОБА_2 укладено договір страхування квартири, яка є предметом договору іпотеки, іпотекодавцем сплачено страхові платежі лише за два періоди. Оскільки у зв'язку із несплатою названих платежів договір страхування припинив свою дію, ОСОБА_2 має сплатити штраф за відсутність договору страхування майна, предмету іпотеки у сумі 2.845,50 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь борг за кредитним договором у сумі 399.417,69 грн. та стягнути з ОСОБА_2 штраф за несвоєчасне укладання договору страхування у сумі 2.845,50 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року позов ПАТ «Укргазбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 13/2001 від 08.11.2011 року у сумі 399417 грн. 69 коп., штраф за несвоєчасне укладення договору страхування у розмірі 2845 грн. 50 коп. та судові витрати у сумі 3441 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що в кредитному договорі №13/2011 від 08.09.11 року не зазначено про відкриття банківського (поточного) рахунку, який повинен був відкритий з метою зарахування на нього суми наданого кредиту, тобто відсутня істотна умова кредитного договору.

Таким чином, позивач зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит в сумі 398 000 грн. в період з 8 вересня 2011 року по 07 вересня 2021 року з поточного рахунку, який до цього часу не був відкритий, що свідчить про те, що відповідач з 8 вересня 2011 року по 17 березня 2014 року не надав кредит в сумі 398 000 грн.

Вважає, що не відкриття банківського рахунку для зарахування на нього сум наданих кредитних ресурсів є введенням позичальника в оману щодо кредитних ресурсів в іноземній валюті.

Банком не виконано грошове зобов'язання за кредитним договором, а фінансову послугу ОСОБА_3 не спожив відповідно до ст.901 ЦК України, і заперечує проти позову на підставі ч.1 ст.1051 ЦК України.

Крім того, судом не застосовано ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки договір поруки є припиненим, так як на час звернення до суду даним позовом позивач пропустив строк пред'явлення вимоги до поручителя.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 13/2011, відповідно до розділу 1 якого Банк надає Позичальнику кредит в сумі 398 000,00 грн., на строк/термін з « 08» вересня 2011 року по « 07» вересня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 17,1% річних. (а.с.22-27 т.1)

Посилання ОСОБА_2 на не відкриття банківського рахунку з метою зарахування на нього суми наданого кредиту й на те, що відповідач з 8 вересня 2011 року по 17 березня 2014 року не надав кредит в сумі 398 000 грн. спростовується умовами п.1.5. кредитного договору, яким встановлено, що видача кредитних коштів здійснюється шляхом видачі готівки через касу банку.

Щодо природи походження меморіального ордеру на суму 298000 грн., який міститься в матеріалах справи а.с.230 т.1, представником ПАТ АБ «Укргазбанк» в додаткових поясненнях зазначено, що 30.09.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Лівобережного відділення №53 із заявою щодо надання йому копій меморіальних ордерів по кредитному договору. В зв'язку з відсутністю доступів у співробітників відділення до документів в ОДБ Scrooge за 2011 рік відділенням було направлено відповідну службову записку до Відділу супроводження кредитного портфелю Київської обласної дирекції, яким, в свою чергу, надіслано сформовані меморіальні ордери на електронну пошту співробітників відділення, які їх належним чином завірили та надали клієнту. Разом з тим, в ОДБ Scrooge серед документів за 08.09.2011 року є видалений документ №6534_3 на суму 298 000,00 грн. У той же час, документ № 6534_4 на суму 398 000,00 грн. проведено та підтверджено. Таким чином, на час формування меморіальних ордерів на запит клієнта співробітником банку помилково було сформовано меморіальний ордер на видалений документ.

Залежно від виду операції первинні документи банку поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків.

Враховуючи те, що умовами кредитного договору передбачено видачу кредитних коштів шляхом видачі готівки через касу банку, тобто мала місце операція з готівкою на підтвердження здійснення якої банком надано видатковий касовий документ, а саме заява про видачу готівки №6534_4 від 08 вересня 2011 року. (а.с.64 т.2)

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, факт виконання банком 08.09.2011 року своїх зобов'язань за кредитним договором, та отримання позичальником готівкою кредитних коштів в розмірі 398 000 грн. підтверджується випискою по особовому рахунку №81. (а.с.12 т.1)

Судом також встановлено, що позичальником з вересня 2011 року по травень 2013 року здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором, що також підтверджує факт отримання кредитних коштів та виконання банком своїх зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. (а.с.10,12-15 т.1).

Згідно п. 3.1. Кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у додатку 2 до Кредитного договору та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 6 965,00 грн., щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця шляхом внесення коштів на рахунок № НОМЕР_1, відкритий у АБ «Укргазбанк» МФО 320487 через касу Банку або шляхом безготівкового перерахування.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як убачається з виписки по рахунку клієнта за період з 08.09.2011 року по 18.11.2013 року, а також розрахунку заборгованості станом на 18.11.2013 року прострочена заборгованість за кредитом становить 5 390,16 грн., за відсотками прострочена заборгованість складає 31 234,46 грн. Строкова заборгованість по тілу кредиту становить - 359661,28 грн., поточна заборгованість по процентах - 3131,79 грн.

Апеляційна скарга не містить посилань на неправильність чи неповноту розрахунку заборгованості, наданого банком, як і не містить власного розрахунку з обґрунтуванням.

Колегія суддів відмовила представнику апелянта в задоволені клопотання про витребування кредитної справи та оригіналів документів для проведення судово-економічної експертизи, оскільки матеріали справи містять копії документів на підтвердження наявності чи відсутності заборгованості в межах заявлених вимог.

Відмовлено представнику ОСОБА_2 і в задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи з огляду на те, що відповідно до ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу для з"ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини не можливо.

ОСОБА_2 не надала суду будь-яких доказів на підтвердження того, що розрахунок заборгованості проведено позивачем не вірно.

За наявних в матеріалах справи документів, суд може з"ясувати обставини, що мають значення для справи і для цього не потрібні спеціальні знання.

Умовами договору визначені розмір, строки і порядок погашення кредиту. Наявні докази щодо внесених платежів і розрахунок заборгованості.

Доводи представника поручителя ґрунтуються на тому, що ОСОБА_2 не отримувала кредит, їй не відомо ні про суму отриманих коштів, ні про їх погашення, а тому слід призначити судово-економічну експертизу.

Заявлене клопотання не ґрунтується на вимогах закону.

Пунктом 4.2.3 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому договору включаючи нараховані проценти за користування кредитними коштами, та штрафні санкції, у випадках коли, зокрема позичальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредиту (його частини) та/або сплаті плати за кредит, та/або інші зобов'язання по сплаті грошових коштів, передбачені цим договором. Вимога про дострокове виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому Договору направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку.

22 листопада 2013 року банком було вручено позичальнику претензію № 501013/4717 від 21.11.2013 року про повернення заборгованості по кредиту на суму 402 830,55 грн. за кредитним договором № 13/2011 від 08.09.2011 року та заборгованості за договором страхування заставного майна та власного життя відповідно.

Разом з тим, вимога щодо сплати заборгованості ОСОБА_3 не була виконана, заборгованість залишається непогашеною та станом на 18.11.2013 року становить 399 417,69 грн., що включає:

- загальна сума заборгованості по кредиту строкова - 359 661,28 грн.;

- заборгованість по кредиту прострочена - 5 390,16 грн.;

- заборгованість по процентах поточна - 3 131,79 грн.;

- заборгованість по процентах прострочена - 31 234,46 грн.;

З матеріалів справи також вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 13/2011 від 08.09.2011 року укладено договір поруки між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та ОСОБА_2 № П-13/2011 від 08.09.2011 року. (а.с.50-51 т.1)

Пунктами 5.1, 5.2 договору поруки визначено, що цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов'язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з для настання строку виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов'язання зазначений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя проявом одного року з дня укладення цього договору.

Стягуючи солідарно з відповідачів на користь банку всю суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Разом з тим колегія суддів не в повному обсязі погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов'язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що боржник (а відтак і поручитель) узяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 07 вересня 2021 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) у розмірі та строки, визначені у графіку платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно п. 3.1. Кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у додатку 2 до Кредитного договору та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 6 965,00 грн., щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця шляхом внесення коштів на рахунок № НОМЕР_1, відкритий у АБ «Укргазбанк» МФО 320487 через касу Банку або шляхом безготівкового перерахування.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає у такому ж розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обчислення установленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Якщо банк пред'явив вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Таким чином, аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

Як убачається з розрахунку заборгованості остання проплата за кредитним договором надійшла 07.05.2013 року за квітень місяць 2013 року.

Наступне погашення кредиту за травень місяць, за умовами п.3.1. кредитного договору мало б відбутися до 10 числа червня місяця 2013 року.

Враховуючи те, що погашення кредиту за травень місяць не відбулося, тому з 11 червня 2013 року, починає відраховуватися шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя.

З позовом про стягнення заборгованості з позичальника та поручителя банк звернувся 30.12.2013 року.

За шість місяців, що передували зверненню до суду з даним позовом, порука не може вважатися припиненою. Як і не може вважатися припиненою в частині вимог про дострокове стягнення кредитних коштів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про дію поруки в період з 30.06.2013 року по 30.12.2013 року, тобто за шість місяців до звернення до суду.

Разом з тим, як зазначалося вище, погашення кредиту за травень місяць не відбулося, тому з 11 червня 2013 року по 30 червня 2013 року банк пропустив строк пред'явлення вимоги до поручителя.

Відповідно порука є припиненою в частині погашення тілу кредиту та відсотків за травень 2013 року.

Таким чином, заборгованість за тілом кредиту та відсотками за травень місяць 2013 року підлягає стягненню виключно з позичальника на користь банку.

За умовами п.3.1. Кредитного договору щомісячний платіж становить 6 965 грн. В свою чергу за розрахунком заборгованості за кредитним договором слідує, що ця сума за травень місяць включає в себе 5 206,92 грн. в рахунок погашення відсотків та 1 758,08 грн. в рахунок погашення тіла кредиту.

ураховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором за травень 2013 року в розмірі 6 965 грн., яка включає в себе 5 206,92 грн. заборгованість по відсоткам та 1 758,08 грн. - по тілу кредиту.

Таким чином з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість в розмірі 392 452,69 грн., яка включає в себе: - заборгованість по кредиту строкова - 359 661,28 грн., - заборгованість по кредиту прострочена - 3 632,08 грн. (5390,16 грн. -1 758,08 грн.); - заборгованість по процентах поточна - 3131,79 грн.; - заборгованість по процентах прострочена - 26027,54 грн. (31234,46 грн. - 5 206,92 грн.)

У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки без оформлення заставної від 08 вересня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 4323. (а.с.36-40 т.1)

Відповідно до п. 2.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно - однокімнатна квартира №1, житловою площею 48,00 (сорок вісім) кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору дарування квартири.

Згідно до вимог п.п. 3.3.6 іпотечного договору іпотекодавець зобов'язується застрахувати предмет іпотеки за власний рахунок у відповідності до вимог Банку та надати банку копії договорів страхування, а також документи, що підтверджують сплату страхових платежів за цими договорами страхування.

08.09.2011 року та 06.12.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Авеста страхування» та ОСОБА_2 було укладено договори № 10.1/100/001914/МК та № 10.1/100/002607/МК добровільного страхування майна, а саме нерухомого майна - однокімнатної квартири № 1, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 08.09.2011 року та сплачено іпотекодавцем страховий платіж за період страхування з 09.09.2011 року до 10.09.2012 року у розмірі 2 219,49 грн. та за період страхування з 07.12.2012 року до 06.12.2013 року у розмірі 2 219,49 грн. (а.с.42-49 т.1)

Пунктом 4.2 договору іпотеки передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань передбачених п. 3.3.6 даного договору іпотекодавець сплачує на користь іпотеко держателя штраф у розмірі 0,5% від заставної вартості предмета іпотеки, та збільшується на 0,05 п.п. щомісячно наростаючим підсумком починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення. При цьому сплата штрафу не звільняє відповідача від виконання своїх зобов'язань за вказаними пунктами.

Враховуючи те, що договір страхування припинив свою дію 06.12.2013 року та у банку відсутні докази укладення договору страхування на наступний період відповідно до договору іпотеки утворився штраф у розмірі 2 845.00 грн. з розрахунку 569 100,00 грн. х 0,5%.

Звертаючись в суд з вимогою про стягнення штрафу за відсутність договору страхування майна, предмету іпотеки у сумі 2.845,50 грн., банк просив стягнути дану суму штрафу виключно з ОСОБА_2

У силу ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на поставі доказів, поданих учасниками справи.

Разом з тим, судом, в порушення вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, стягнуто штраф за несвоєчасне укладення договору страхування у розмірі 2845,50 грн. солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Апеляційна скарга не містить посилань на зазначену обставину, разом з тим, за правилами ч. 4 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду та ухвалення нового рішення:

- про часткове задоволення позову;

- стягнення з позичальника на користь банку заборгованість за кредитним договором за травень 2013 року в розмірі 6 965 грн., яка включає в себе 5 206,92 грн. заборгованість по відсоткам та 1 758,08 грн. - по тілу кредиту;

- стягнення в солідарному порядку з позичальника та поручителя на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 392 452,69 грн., яка включає в себе: - заборгованість по кредиту строкова - 359 661,28 грн., - заборгованість по кредиту прострочена - 3 632,08 грн. (5390,16 грн. -1 758,08 грн.); - заборгованість по процентах поточна - 3131,79 грн.; - заборгованість по процентах прострочена - 26027,54 грн. (31234,46 грн. - 5 206,92 грн.)

- стягнення з ОСОБА_2 на користь банку штрафу за несвоєчасне укладення договору страхування у розмірі 2845 грн. 50 коп.

Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем при подачі позову заплачено судовий збір у розмірі 3441 грн., тому з урахуванням пропорційності задоволених вимог з ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви 1720,50 грн.,а з ОСОБА_2 - 1702,76 грн.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, тому з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 19,51 грн.

Керуючись ч.4 ст. 559 ЦК України, статтями 13, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором за травень 2013 року в розмірі 6 965 грн.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 392 452,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» штраф за несвоєчасне укладення договору страхування у розмірі 2845 грн. 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір в розмірі 1720,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір в розмірі 1702,76 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 19,51 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2018 року.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

О.В. Немировська