АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6334/17 Номер провадження 22-ц/786/287/18Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном.

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні належним їй гаражем НОМЕР_1 в гаражному кооперативі АДРЕСА_1 шляхом припинення протиправного користування відповідачем зазначеною спорудою із звільненням гаражного приміщення від належних йому речей.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_3 гаражем (боксом) НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Автоагрегатчик» по вулиці Яківчанській в м. Полтаві шляхом припинення користування ОСОБА_2 зазначеним гаражем (боксом) та звільнення гаражу (боксу) від належних ОСОБА_2 речей.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в сумі 3140 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити. Вказує, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки спірним гаражем не користується з 2016 року та особистих речей в ньому не зберігає.

У відповідності до положень п. 11 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 р. апеляційна скарга розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно ордеру № 2359, виданого 10 червня 2008 року Автомотоспілкою Київського району м. Полтави на підставі рішення Виконавчого комітету Київської районної ради м. Полтави від 12.02.2002 року № 52 батько позивача ОСОБА_4 набув право на зайняття гаражу (боксу) НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Автоагрегатчик», що розташований по вул. Яківчанській в м. Полтаві.

09 грудня 2016 року ОСОБА_4 помер.

Згідно ордеру № 739 від 09 лютого 2017 року та довідки автогаражного кооперативу «Автоагрегатчик» право на зайняття гаражу НОМЕР_1 на території кооперативу по вул. Яківчанській було надано позивачу ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_4 дозволив користуватись вказаним гаражем відповідачу по справі ОСОБА_2, який на вимогу позивача гараж не звільнив й ключі від гаражу їй не передав.

У зв'язку з цим, позивач ОСОБА_3 змушена була звернутися до правоохоронних органів та 29 червня 2017 року в присутності представників гаражного кооперативу «Автоагрегатчик» і наряду поліції було проведено відкриття гаражу НОМЕР_1 та зміна замків, про що складено відповідний акт.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач, будучи членом гаражного кооперативу, обмежена у праві вільно володіти та користуватися гаражем у зв'язку з безпідставним утриманням його відповідачем ОСОБА_2 й порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Такі висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

У відповідності до ст.ст. 395, 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно (право володіння, право користування (сервітут) та ін.), має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 386 глави 29 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння.

За правилами ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є особою, яка володіє та користується спірним гаражем (має речове право) з підстав, передбачених ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», і діями відповідача порушується її право законного володіння.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 ґрунтуються на невизнанні такого права за позивачем та запереченні факту зберігання у гаражі власного майна з одночасним звинуваченням позивача у заміні замків на гаражу, заволодінні чужим майном та позбавленні його права користування своїм майном, що свідчить про недобросовісність поведінки відповідача та наявність підстав для захисту порушеного права позивача шляхом усунення перешкод у здійсненні права володіння належним ОСОБА_3 гаражем (боксом) НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Автоагрегатчик» по вулиці Яківчанській в м. Полтаві.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції і його повторна неявка в судове засідання не перешкоджала суду вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, а захворювання сторони є правом, а не обов'язком суду, зупинити провадження у справі, тому доводі апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є безпідставними і на правильність вирішення справи судом першої інстанції не впливають.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині рішення, тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя підпис С.Б. Бутенко

Судді підпис О.І. Обідіна

підпис О.В. Прядкіна

Повне судове рішення складено 20 лютого 2018 року.

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко