Справа № 300/128/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 лютого 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., КУШТАНА Б.П.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 300/128/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою ПрАТ СК «Провідна» на рішення Воловецького районного суду від 9 березня 2017 року, головуюча суддя Софілканич О.А., -

встановив:

ПрАТ СК «Провідна» 09.02.2017 звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 і мотивувало його наступним. 17.06.2015 позивач уклав із відповідачем договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу (страховий поліс № АІ/2581480). 19.03.2016 в с. Стройно Свалявського району Закарпатської області з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем марки «КрАЗ», д/н НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений паркан будинку АДРЕСА_1. За шкоду, завдану власнику будинку, позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 3407,49 грн. Відповідач ОСОБА_1 самовільно залишив місце ДТП, у зв'язку з чим, страховик, який виплавив страхове відшкодування, у порядку, передбаченому ст. 38 п. 38.1. пп. 38.1.1. в) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідно до інших норм законодавства вправі пред'явити позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути на його користь з відповідача 3407,49 грн як відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу та покласти на нього судові витрати.

Рішенням Воловецького районного суду від 09.03.2017 у позові відмовлено.

Позивач не погодився із рішенням суду і ставить в апеляції питання про його скасування як незаконного та необґрунтованого із задоволенням позову. Посилається, зокрема, на те, що пошкоджений був паркан будинку АДРЕСА_1, а зазначення літер поряд із нумерацією будинку обумовлюється лише позначенням на плані під цими літерами відповідних господарських будівель і споруд. Тому пошкоджений об'єкт є належно ідентифікованим, страхове відшкодування потерпілому виплачене і за встановлених у справі обставин підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено правомірності виплати страхового відшкодування та отримання такого потерпілим. Погодитись із таким рішенням не можна, оскільки своїх висновків суд дійшов унаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України та іншого законодавства щодо зобов'язань і страхування у редакції, чинній на час укладення договору, відповідно до яких:

страховик здійснює страхову виплату страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката), в т.ч., страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків (ст. 979, ст. 990 ч. 1 ЦК України, ст. 16 ч. 1 Закону України «Про страхування», ст.ст. 6, 17, ст. 21 п. 21.1., ст.ст. 22, 35-37 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV));

шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, така особа звільняється від відшкодування лише якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ст. 1166 ч.ч. 1, 2 ЦК України);

страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди (ст. 1191 ч. 1 ЦК України, ст. 38 п. 38.1. пп. 38.1.1. в) Закону № 1961-IV).

Встановлено, що 19.03.2016 в с. Стройно Свалявського району Закарпатської області з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем марки «КрАЗ», д/н НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений паркан будинку № АДРЕСА_1. Постановою судді Воловецького районного суду від 16.05.2016 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 і ст. 122-4 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром у 340,00 грн (а.с. 5). Постановою встановлено, що внаслідок ДТП був пошкоджений паркан будинку № АДРЕСА_1, ОСОБА_1 залишив місце пригоди.

Чинна постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ст. 61 ч. 4 ЦПК України в редакції, що була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції). Положеннями ст. 82 ч. 6 ЦПК України в редакції, чинній на час апеляційного розгляду справи, це питання врегульоване аналогічно.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника наземного транспортного засобу була застрахована у ПрАТ СК «Провідна», відповідно до страхового полісу № АІ/2581480 від 24.05.2015, в якому строк дії договору був визначений з 17.06.2015 по 16.06.2016, ліміти відповідальності страховика були встановлені за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю потерпілого, у розмірі 100000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну потерпілого, 50000,00 грн, франшиза по відшкодуванню майнової шкоди - 500,00 грн (а.с. 4).

Заявою від 22.03.2016 потерпіла ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ СК «Провідна» із заявою № НОМЕР_2 про виплату страхового відшкодування по збитку, спричиненому вищезгаданою ДТП, а саме, пошкодженням огорожі будинку № АДРЕСА_1 (а.с. 6). 31.03.2016 був складений Акт огляду майна, що неаледить ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8). Звітом № 21360/0616 від 09.06.2016 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого майну, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, була визначена вартість матеріального збитку у розмірі 3907,49 грн (а.с. 9). Страховий акт № НОМЕР_2 був складений страховиком 29.07.2016, розмір страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_2 внаслідок пошкодження огорожі будинку № АДРЕСА_1 був визначений у сумі 3407,49 грн (а.с. 10). З матеріалів справи також убачається, що право власності ОСОБА_2 зареєстровано 22.01.2009 на будинок АДРЕСА_1, при цьому зафіксований у документах і позначений на плані склад майна є таким: житловий будинок літ. А, гараж-садовий будинок літ. Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г, огорожа № 1-4, вимощення - І-ІІ (а.с. 7, 36).

Відомістю від 31.07.2016 № ВПТ-003605 для виплати коштів страхових відшкодувань отримувачам за період: 01.12.2013 - 31.07.2016 на загальну суму 148284,73 грн і платіжним доручення від 01.08.2016 № 0033317 на цю суму підтверджується факт перерахування ПАТ КБ «ПриватБанк» у складі зазначеної суми коштів у тому числі й на виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 у сумі 3407,49 грн (а.с. 11, 12). Переказ коштів, здійснений страховиком із застосуванням платіжного доручення, відповідає положенням ст. 1 п.п. 1.6., 1.15., 1.24., 1.30., 1.32., 1.35., ст.ст. 13, 16, 17, 20, 21, ст. 22 п. 22.1. пп. 1, п.п. 22.4., 22.12. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у редакції, що була чинною на день ініціювання переказу.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач заперечував проти позову посилаючись на те, що було пошкоджено паркан будинку АДРЕСА_1, що не відповідає матеріалам справи, тому не може бути взяте судом до уваги як належне обґрунтування позовних вимог (а.с 22). Суд погодився із такою позицією відповідача і відмовив у позові. Однак, як відповідач, так і суд першої інстанції не врахували дійсних підстав, предмету позову і суті справи та вимог закону.

Страховик пред'явив позов із тих підстав, що набув відповідно до закону права регресної вимоги до ОСОБА_1 як до страхувальника і водія забезпеченого транспортного засобу, який після спричинення ДТП самовільно залишив місце пригоди. Цим підставам відповідає предмет позову, який із них випливає і на них ґрунтується. Саме факти самовільного залишення винним місця ДТП і здійснення страхової виплати потерпілій є предметом доказування в справі (ст. 179 ч. 1 і ст. 77 ч. 2 відповідних редакцій ЦПК України). У силу положень ст. 12 ч. 5 ЦК України, наведених вище та інших норм законодавства, добросовісність і правомірність дій страховика із виплати страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_2 презюмуються. Страховик надав відповідні докази щодо здійснення такої виплати саме внаслідок настання страхового випадку, що мав місце через винні дії ОСОБА_1, із яким був укладений відповідній договір, правомірність якого теж презюмується.

Обставини ДТП, факти самовільного залишення винним місця ДТП і здійснення страхової виплати потерпілій установлені, доведені та не спростовані відповідачем. Міркування суду в рішенні про те, що у справі відсутні докази отримання ОСОБА_2 страхової виплати, по-перше, не мають правового значення в контексті підстав, предмету позову і предмету доказування (факт і обставини безпосереднього отримання потерпілою коштів, перерахованих їй на сплату страхового відшкодування, не є предметом доказування в даній справі), по-друге, необґрунтовані та є недопустимими в доказуванні припущеннями (ст. 60 ч. 4 і ст. 81 ч. 6 відповідних редакцій ЦПК України). Розбіжності в зазначенні реквізитів будинку, огорожа якого була пошкоджена, на висновки про доведеність фактів власне настання страхового випадку, залишення місця ДТП винним і правомірності виплати страхового відшкодування потерпілій не впливають по суті, окрім цього, така правомірність виплати, обставини настання страхового випадку тощо не оспорювалися ОСОБА_1 установленим порядком, а обставини, якими суд умотивував відмову в позові, не належать до предмету доказування.

Виходячи з наведеного, факт виплати шляхом перерахування страховиком коштів банківській установі потерпілій ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 3407,49 грн на виконання зобов'язань, що виникли з договору страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 як власника наземного транспортного засобу, встановлений і сумнівів не викликає. Доведеними є і наявність підстав, передбачених ст. 38 п. 38.1. пп. 38.1.1. в) Закону № 1961-IV, для пред'явлення страховиком регресного позову до винуватця в ДТП, а також розмір майнової шкоди, завданої потерпілому, що встановлений страховиком. Розпорядившись належними йому правами на власний розсуд, ОСОБА_1 не спростував по суті обґрунтованості правової позиції позивача та своїх заперечень проти позову. Суд першої інстанції дійшов хибних висновків у справі, тоді як з урахуванням правил щодо змагальності цивільного процесу та доказування (ст.ст. 10, 11, 57-61 і ст.ст. 12, 13, 76-82 відповідних редакцій ЦПК України) позов належало задовольнити.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України скаргу слід задовольнити, рішення суду, скасувати, а доведений і обґрунтований позов - задовольнити, стягнувши відповідні кошти з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»» задовольнити, рішення Воловецького районного суду від 9 березня 2017 року скасувати, позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задовольнити, стягнути на користь ПрАТ СК «Провідна», 03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 25, , з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, 3407,49 грн (три тисячі чотириста сім гривень 49 коп.) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «Провідна» 3360,00 грн у відшкодування витрат із оплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 1 березня 2018 року.

Судді