Справа № 524/2295/18
Провадження № 2/524/1441/18
29.10.2018 Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: Головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Воблікової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності,-
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 08.10.1999 Кременчуцькою товарною біржею було зареєстровано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Вказаний договір 11.10.1999 був зареєстрований КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації». Позивач виявила бажання розпорядитись належною їй квартирою, однак нотаріусом відмовлено у посвідченні будь-яких правочинів щодо цієї квартири, оскільки договір купівлі-продажу квартири від 08.10.1999 не був нотаріально посвідчений.
В судове засідання учасники процесу не зявились, представник позивача надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Позивач, ОСОБА_1, надіслала заяву про зміну позовних вимог, яку просила прийняти до розгляду.
Суд, враховуючи положення ст.49 ЦПК України, а також те, що заява ОСОБА_1 про зміну позовних вимог не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства, вважає, що вона може бути прийнята судом до розгляду.
Відповідач ОСОБА_2 заяв та клопотань до суду не надав, відзив не подав.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що 08.10.1999 між ОСОБА_1, за згодою якої діяв брокер брокерської контори №1 ОСОБА_3, та ОСОБА_2, за згодою якого діяв брокер брокерської контори №2 ОСОБА_4, було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2. Договір укладений на Кременчуцькій товарній біржі під № 3-82.
Нотаріусом відмовлено позивачу у посвідченні правочинів з даною квартирою через те, що наданий нею правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу квартири не відповідає вимогам цивільного законодавства.
Частиною першою статті 47 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
За змістом статті 153 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
В ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» визначено, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом.
V.ОЦІНКА СУДУ
Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти.
При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом.
Під час вирішення справи суд враховує те, що Закон України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», є спеціальним нормативним актом щодо визнання правових умов створення і діяльності товарних бірж на території України та загальним стосовно укладення договорів. Натомість норми Цивільного кодексу Української РСР(який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) і якими було передбачено нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна є спеціальними з питань укладання договорів, в т.ч. і визначення форми договору.
Аналіз положень законодавства, яке було чинним на час укладення договору купівлі-продажу, свідчить про те, що ОСОБА_1В правомірно було набуто у власність нерухоме майно, оскільки договір купівлі-продажу був укладений у формі, згідно ЗУ «Про товарну біржу», а його зміст не суперечив вимогам законодавства.
Разом із тим, на даний час у зв'язку із зміною положень законодавства, позивач позбавлена можливості розпорядитись належним їй майном, у зв'язку із чим суд вважає, що її права підлягають судовому захисту.
Відтак, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_2.
Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.
Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру АДРЕСА_3.
Судові витрати покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць