Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №295/15677/16-ц за позовом Товариства з обмеженого відповідальністю «ТРІ Менеджмент» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нафта-Трейд», за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон-Інтенсив» про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання договору іпотеки недійсним

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» на рішення Богунського районного суду Житомирської області від 19 січня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Полонця С.М. у м. Житомирі

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» звернулося до суду з позовом, в якому просило витребувати у ОСОБА_1 нерухоме майно - автозаправну станцію, що розташована по АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1 та визнати недійсним договір іпотеки, укладений 14.07.2016 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нафта-Трейд». В обґрунтування позовних вимог зазначало, що є одноосібним власником вказаної автозаправної станції на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 24.09.2015 року між ним та АТ «Балтік Інтернешнл Банк». У липні 2016 року з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно Товариство дізналося, що між ТОВ «Авалон-Інтенсив» та ОСОБА_1 незаконно укладено договір купівлі-продажу вищевказаного майна, яке 14.07.2016 року ОСОБА_1 було передано в іпотеку ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд». При цьому ТОВ «Авалон-Інтенсив» не мало права відчужувати автозаправну станцію у липні 2016 року, а ОСОБА_1 не мав права передавати її в іпотеку, оскільки на цей час власником зазначеного майна був позивач, тобто ТОВ «ТРІ Менеджмент».

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 28 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ТОВ «ТРІ Менеджмент» задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 14 липня 2016 року між ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд» та ОСОБА_1 Витребувано у ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТРІ Менеджмент» нерухоме майно - автозаправну станцію, що розташована по АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, апеляційним судом переглядається рішення суду першої інстанції від 19 січня 2017 року за апеляційною скаргою ТОВ «ТРІ Менеджмент», в якій позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Зокрема, зазначає, що суд не звернув увагу на те, що у всіх інформаційних довідках, датованих після 06.07.2016 року, відсутня інформація про право власності ТОВ «Авалон-Інтенсив» на спірну автозаправну станцію. Суд не врахував, що у разі невідповідності, які містяться у Державному реєстрі прав, пріорітет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії і саме позивач має усі оригінали документів, які підтверджують його право власності та його реєстрацію у встановленому законом порядку. Зазначає, що надані позивачем докази вказують на право позивача, як власника, витребувати Об'єкт від відповідача ОСОБА_1, незалежно від обізнаності останнього про відсутність правових підстав для його продажу у ТОВ «Авалон-Інтенсив».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд» вказала, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №2-1216/12 від 26 грудня 2013 року визнано недійсним Іпотечний договір від 6 серпня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, що укладений між ТОВ «Мобільний термінал» та Акціонерним товариством «Балтік Інтернешнл Банк», де предметами іпотеки є АЗС за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1220га за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, Оліївська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1. А тому АТ «Балтік Інтернешнл Банк» не мало права власності на вказане майно та земельну ділянку та, відповідно, не мало права продавати це майно станом на 24.09.2015 року за договором купівлі-продажу нерухомого майна з відстрочкою платежу (т.2 а.с.143-144).

У відповіді на відзив ТОВ «ТРІ Менеджмент» посилається на те, що вказане рішення не може бути прийнято апеляційним судом, оскільки воно існувало на час ухвалення судом першої інстанції рішення від 19.01.2017 року, проте не було долучено до матеріалів справи, а у відповідності до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Окрім того представник позивача вказала, що справа №2-1216/12, за якою прийнято рішення від 26.12.2013 року викрадена із Дарницького районного суду м. Києва у грудні 2017 року і за цим фактом відкрито кримінальне провадження. Разом з тим після ухвалення зазначеного рішення суду ніхто не звертався у досудовому чи судовому порядку до АТ «Балтік Інтернешнл Банк» чи ТОВ «ТРІ Менеджмент» щодо застосування наслідків недійсності Іпотечного договору за реєстровим №№1173,1174 від 06.08.2012 року (т.2 а.с.170-173).

Окрім того представник позивача надала додаткові пояснення до апеляційної скарги (т.2 а.с.211-215).

В апеляційному суді представник ТОВ «ТРІ Менеджмент» Дузь Ю.М. апеляційну скаргу підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5, представник відповідача ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд» Кобернюк В.М. та представник третьої особи ТОВ «Авалон-Інтенсив» Гордінко В.І. проти доводів апеляційної скарги заперечили, надали пояснення, аналогічні тим, які викладеним в рішення суду першої інстанції, просили залишити це рішення без змін.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що станом на 27 січня 2012 року автозаправна станція по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1220 га були зареєстровані на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Мобільний термінал» (т.1 а.с.43).

06.08.2012 року ТОВ «Мобільний термінал» передало вищевказане майно в іпотеку за іпотечним договором, укладеним з Акціонерним товариством «Балтік Інтернешнл Банк», в забезпечення виконання Договору кредитної лінії №36/08/12 від 12.06.2012 року, укладеного між АТ «Балтік Інтернешнл Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Вірго Намі» на суму 2300000 євро на строк до 01.06.2013 року (т.1 а.с. 42-49).

29 липня 2013 року між АТ «Балтік Інтернешнл Банк», ТОВ «Мобільний термінал» та ТОВ «Авалон-Інтенсив» укладено попередній договір про передачу зазначеного нерухомого майна в статутний фонд останнього із збереженням іпотеки.

27 вересня 2013 року ТОВ «Авалон-Інтенсив» зареєструвало за собою право власності на спірне майно (т.1 а.с.196).

24 вересня 2015 року АТ «Балтік Інтернешнл Банк» провело перереєстрацію права власності на автозаправну станцію по АДРЕСА_1 за собою на підставі умов іпотечного договору (іпотечного застереження), укладеного 06 серпня 2012 року між ТОВ «Мобільний термінал» та АТ «Балтік Інтернешнл Банк», у зв'язку з непогашенням заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2012 року, укладеним між АТ «Балтік Інтернешнл Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вірго Намі».

Того ж дня між АТ «Балтік Інтернешнл Банк» та ТОВ «ТРІ Менеджмент» укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна з відстроченням платежу, за умовами якого позивач прийняв у власність майно АЗС (автозаправну станцію), що знаходиться по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.7-9).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 вересня 2015 року право власності на автозаправну станцію зареєстровано за ТОВ «ТРІ Менеджмент» 24 вересня 2015 року (т.1 а.с.10).

06 липня 2016 року ТОВ «Авалон-Інтенсив» на підставі договору купівлі-продажу продало ОСОБА_1 нерухоме майно - автозаправну станцію, загальною площею 60,7 кв. м по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.20-25).

За змістом п. 1.3 вказаного договору нерухоме майно належить ТОВ «Авалон-Інтенсив» згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого 27 вересня 2013 року Реєстраційною службою Житомирського міського управління юстиції.

14.07.2016 року ОСОБА_1 передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафта-Трейд» в іпотеку АЗС по АДРЕСА_1, в забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 12.07.2016 року (т.1 а.с. 230-235).

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «ТРІ Менеджмент», суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 відплатно придбав спірне майно у ТОВ «Авалон-Інтенсив», яке, як власник, мало право його відчужувати, та він є добросовісним набувачем, оскільки вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна, що було вчинено нотаріусом під час посвідчення 6 липня 2016 року договору купівлі-продажу.

Окрім того правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно, яке належало продавцю ТОВ «Авалон-Інтенсив» - Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер10076560 від 27.09.2013 року не скасовано у встановленому законом порядку а ні на час укладення договору купівлі-продажу , а ні на цей час.

Проте погодитись з таким рішенням суду не можна з огляду на таке.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.09.2013року, індексний номер:10076560 підтверджується, що автозаправна станція у АДРЕСА_1 загальною площею 60,7 кв.м. належала на праві власності ТОВ «Авалон-Інтенсив» (т.1 а.с.196).

Зазначене майно, до передачі його в статутний фонд (капітал) ТОВ «Авалон-Інтенсив» перебувало в іпотеці АТ «Балтік Інтернешнл Банк» за іпотечним договором від 06.08.2012 року та перейшло до ТОВ «Авалон-Інтенсив» із збереженням іпотеки за згодою іпотекодержателя (т.1 а.с.42-49,193-195).

Згідно п.п. 8.3, 8.3.2. Іпотечного договору від 06.08.2012, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, на підставі цього договору, шляхом прийняття предмету іпотеки у власність, в порядку визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому, дане застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя (т.1 а.с. 47 зворот).

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

19.05.2015 року АТ «Балтік Інтернешнл Банк» надіслало ТОВ «Мобільний термінал», ТОВ «Вірго Намі» і ТОВ «Авалон-Інтенсив» повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором, необхідність виконання кредитного зобов'язання, а у випадку непогашення заборгованості - наступного продажу предмета іпотеки (т.1 а.с.247-250).

ТОВ «Авалон-Інтенсив» отримало дане повідомлення 11.06.2015 року (т.1а.с. 251-252).

Оскільки вимоги Банку виконані не були і заборгованість за кредитним договором не була погашена, то 24.09.2015 року було зареєстровано право власності на спірну нерухомість за АТ «Балтік Інтернешнл Банк», який того ж дня уклав договір купівлі-продажу АЗС по АДРЕСА_1 з ТОВ «ТРІ Менеджмент».

ТОВ «Авалон-Інтенсив» не оскаржувало зазначений договір купівлі-продажу та не вчиняло жодних дій з метою захисту своїх майнових прав.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Відтак, право власності на спірне майно за ТОВ «Авалон-Інтенсив» було припинено в зв'язку із зверненням стягнення на нього як на предмет іпотеки, а тому ТОВ «Авалон-Інтенсив» втратило статус правомочного власника цього майна.

У зв'язку набуттям майна новим власником та його реєстрації в установленому законом порядку, втрачає юридичну силу Свідоцтво про право власності на це майно попереднім власником.

З огляду на наведене висновки суду першої інстанції про те, що Свідоцтво про право власності ТОВ «Авалон-Інтенсив» на нерухоме майно - автозаправну станцію по АДРЕСА_1 є дійсним і в судовому порядку не оскаржено, є безпідставними.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції також виходив з того, що на час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06.07.2016 року, право власності продавця ТОВ «Авалон-Інтенсив» на спірне нерухоме майно було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та будь-яких обтяжень не містило, а тому вказане Товариство мало право на відчуження такого майна відповідачу ОСОБА_1

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на АЗС зареєстровано за ТОВ «ТРІ Менеджмент» 24.09.2015 року, а станом на 06.07.2016 року така інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно уже була відсутня.

Таким доказам суд належної оцінки не надав.

Так, із інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна прослідковується зміна інформації щодо власника спірного майна (т.2 а.с.216-258).

Зокрема, інформаційною довідкою №62294566 від 29.06.2016 року підтверджується, що власником АЗС у м. Житомирі по АДРЕСА_1 є ТОВ «ТРІ Менеджмент» (т.2 а.с.216-217).

В інформаційній довідці №62901301 від 06.07.2016року власником вказаної нерухомості зазначено вже ТОВ «Авалон-Інтенсив» (т.2 а.с.235-236). Ця ж інформація міститься також в інформаційній довідці №63087173 від 08.07.2016 (т.2 а.с.238-239).

При цьому будь-які докази про перехід права власності на спірну автозаправну станцію у вказаний період від ТОВ «ТРІ Менеджмент» до ТОВ «Авалон-Інтенсив» відсутні.

З інформаційної довідки №63418354 від 14.07.2016 року вбачається, що власником спірної нерухомості є ОСОБА_1 (т.2 а.с.251-253).

Зазначені обставини були встановлені також судом першої інстанції, проте він не надав цим обставинам належної оцінки, вважаючи, що оскільки на момент укладення договору купівлі продажу АЗС між ОСОБА_1 та ТОВ «Авалон-Інтенсив» від 06.07.2016 року останнє було зазначено власником спірної нерухомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то є правомочним його власником.

Суд першої інстанції не оцінив достатність і взаємозв'язок цих доказів з іншими доказами у їх сукупності (ч.2 ст.89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Так, матеріалами справи підтверджено, що за фактами заволодіння об'єктами нерухомості ТОВ «ТРІ Менеджмент» та несанкціонованого втручання в роботу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що призвело до підробки інформації про власника майна, Службою безпеки України відкриті кримінальні провадження (т.1 а.с. 34-35).

Щодо наявності факту несанкціонованого втручання в роботу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з метою заволодіння об'єктами нерухомості ТОВ «ТРІ Менеджмент» свідчать письмові докази - матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000165, які долучені представником позивача до матеріалів цивільної справи на підставі письмового дозволу, наданого заступником начальника слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області О. Чумак ( т.1 а.с.243-246, т.2 а.с.81-99,259-282).

Наведені докази є достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

А тому, апеляційний суд вважає доведеною ту обставину, що спірне майно вибуло з володіння його власника ТОВ «ТРІ Менеджмент» не з його волі, оскільки ТОВ «Авалон-Інтенсив» не мало законного права на його відчуження.

Доводи відповідачів та третьої особи щодо наявності Висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ТОВ «ТРІ Менеджмент» на дії приватних нотаріусів від 8 вересня 2016 року, якою, зокрема, встановлено, що зі сканованих копій документів, наявних в електронній реєстраційній справі з № 1 станом на 07.07.2016 року відомості про активні, скасовані або припинені записи про право власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» на АЗС, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у Державному реєстрі прав відсутні (т.1 а.с.258-267), не мають значення для розгляду справи, оскільки такі ж відомості вбачаються із інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оцінку яким надано в сукупності з іншими доказами по справі.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, представники відповідача та третьої особи посилались на те, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 08.11.2016 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ «ТРІ Менеджмент» до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голій Л.І., про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - АЗС (автозаправна станція) загальною площею 60.7 кв.м., по АДРЕСА_1, укладеного 06.07.2016 року між ТОВ «Авалон-Інтенсив» та ОСОБА_1, що має значення для розгляду цієї справи в контексті положень ч.4 ст.82 ЦПК України.

Проте вказані заперечення не є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги позивача, оскільки зазначеним рішення апеляційного суду встановлено невідповідність обраного способу захисту порушених прав (про визнання недійсним договору) та вказано, що належним способом захисту порушеного права власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом пред'явлення віндикаційного позову.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції представником ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд» долучено до відзиву на апеляційну скаргу копію заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2013 року, засвідчену 12.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Власовою І.В., яким, зокрема, визнано недійсним Іпотечний договір від 6 серпня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, що укладено між ТОВ «Мобільний термінал» та Акціонерним товариством «Балтік Інтернешнл Банк», де предметами іпотеки є АЗС за адресою : АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1220га за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Оліївська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1 (т.2 а.с.146-159).

Оскільки рішення ухвалено у 2013 року та існувало на час ухвалення судового рішення у цій справі як судом першої так і вищих інстанцій, представник відповідача не надав доказів неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від відповідача (ч.3 ст.367 ЦПК України).

Разом з тим, зазначене рішення не впливає на даний час на суть спору, оскільки правові наслідки за цим рішенням не наступили і договір купівлі-продажу АЗС, що знаходиться по АДРЕСА_1 від 24.09.2015 року, укладений між АТ «Балтік Інтернешнл Банк» та ТОВ «ТРІ Менеджмент» не визнано недійсним.

Відтак, вважаючи своє право порушеним ТОВ «ТРІ Менеджмент» звернулось до суду з позовом про витребування автозаправної станції, що знаходиться по АДРЕСА_1 від ОСОБА_1 , оскільки майно вибуло з його власності поза його волею, та визнання недійсним договору іпотеки.

Статгя 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною п'ятою статті 203 ЦК України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власного волею.

З огляду на абсолютність права власності власнику надається багато прийомів, способів та засобів захисту свого права, одним з яких є пред'явлення віндикаційного позову.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до положень п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 7.02 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК.

У п. 23 цієї постанови судам роз'яснено, що відповідно до ст. 387 ЦК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі (п.26 постанови Пленуму).

Право власності па майно, що є предметом спору, "ТРІ Менеджмент" доведено на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна з відстроченням платежу від 24.09.2015 року, укладеного між АТ «Балтік Інтернешнл Банк» та ТОВ «ТРІ Менеджмент», згідно якого право власності на комплекс будівель та споруд АЗС перейшло до ТОВ «ТРІ Менеджмент».

Зазначений договір купівлі-продажу ніким не оспорювався та не визнавався недійсним, а право власності за ТОВ «ТРІ Менеджмент» ніким не скасовувалось та майно не витребовувалось від цього власника.

За таких обставин порушене право власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» підлягає до судового захисту шляхом витребування свого майна із володіння ОСОБА_1, незалежно від заперечення останнього про те, що він є добросовісним набувачем, так як позивач довів факт вибуття майна з його володіння не з його волі.

ТОВ «ТРІ Менеджмент» також оспорює договір іпотеки, за яким 14.07.2016 року ОСОБА_1 передав зазначений майновий комплекс в іпотеку ТОВ «Компанія «Нафта - Трейд» та просить визнати даний договір іпотеки недійсним.

Частиною 5 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до положень статті 16 ЦК визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захист) цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК.

Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК).

Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин ЦК імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку на вимогу однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом.

При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.

Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей З, 15, 16 ЦК, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Оскільки нерухоме майно - автозаправна станція, яка розташована в АДРЕСА_1, було передано ОСОБА_1 Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нафта-Трейд» поза волею власника цього майна, ТОВ «ТРІ Менеджмент», то договір іпотеки підлягає визнанню недійсним.

Та обставина, що ТОВ «ТРІ Менеджмент» не було стороною оспорюваного договору іпотеки не має правового значення, оскільки цим договором прямо зачіпаються його ( ТОВ «ТРІ Менеджмент») права та законні інтереси, а тому позивач має законне право у такий спосіб захистити своє порушене право.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідачів судового збору по 5384 грн. 41 коп. з кожного, сплаченого позивачем при поданні позовної заяви та апеляційної скарги (т.1 а.с. 83-84 , 148).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 січня 2017 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Визнати недійсним договір іпотеки, укладений 14.07.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нафта-Трейд» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буряк О.А. за реєстровим номером 1725.

Витребувати у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» нерухоме майно автозаправну станцію, яка розташована в АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1.

Стягнути з ОСОБА_1 і Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нафта-Трейд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» судовий збір по 5384 грн. 41 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді