ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1933/18 Справа № 205/6907/17 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В.С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2018 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2017 року ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Зазначали, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2015 року у справі №199/227/15-п встановлено, що 23 грудня 2014 року о 17:55 годин ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки "ЗІЛ", реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в районі будинку №134 у м.Дніпро по вул.Набережній Перемоги, не врахував дорожню обстановку, не переконався в безпеці свого маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, яка знаходилась попереду. Зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяна матеріальна шкода (а.с.10).

Вказували, що у зв'язку з настанням страхової події, на виконання умов договору добровільного страхування від 24 квітня 2014 року №28-0101-01/5347, ними 05 січня 2015 року складено страховий акт №СТОКА-1977 та відповідно 06 січня 2015 року виплачено страхове відшкодування в розмірі 33.525 грн.53 коп. на рахунок ООО «Автоцентр-Україна».

Зважаючи на вказані обставини ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" просили стягнути з ОСОБА_2 на їх користь у рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу 33.525 грн.53 коп. та судовий збір.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2018 року позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" задоволено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційні скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що на момент дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність забезпечена страховим полісом серії АІ/4745603, страховик ПАТ "СК "Скайд", не звернув уваги на те, шо ПАТ "СК "Скайд" та Моторне (транспортне) страхове бюро України підлягали залученню як треті особи, позовна заява подана особою, яка не має повноваження на ведення справ.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 січня 2015 року у справі №199/227/15-п встановлено, що 23 грудня 2014 року о 17:55 годин ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки "ЗІЛ", реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в районі будинку №134 у м.Дніпро по вул.Набережній Перемоги, не врахував дорожню обстановку, не переконався в безпеці свого маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, яка знаходилась попереду. Відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяна матеріальна шкода (а.с.10).

У зв'язку з настанням страхової події, на виконання умов договору добровільного страхування від 24 квітня 2014 року №28-0101-01/5347, позивачем 05 січня 2015 року складено страховий акт №СТОКА-1977 та відповідно 06 січня 2015 року виплачено страхове відшкодування в розмірі 33.525 грн.53 коп. на рахунок ООО «Автоцентр-Україна» (а.с.17,20).

Задовольняючи позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема має право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції про задоволення позову у зв'язку з наступним.

В обґрунтування викладеного суд послався на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року у справі №6-2969цс16.

Разом з тим, на даний час Великою Палатою Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року зроблено інший правовий висновок:

«68. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

70. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

71.Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

73. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

74. Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

Отже, в даній цивільній справі судом першої інстанції не дано належної оцінки наявній в матеріалах справи заяві ОСОБА_2 (а.с.33), в якій він зазначає, що не згоден на самостійне відшкодування шкоди, оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована в ПАТ "СК"Скайд" та доданому до зазначеної заяви полісу обов'язкового страхування №АІ/4745603 ПрАТ «СК"Скайд" (а.с.34).

Тобто, судом не дано оцінки тій обставині, що позивач не звертався до страховика відповідача та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а одразу пред'явив вимогу до відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо даних стосовно відсутності підстав для задоволення даного позову.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група".

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група" до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.