АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-1665 Головуючий у 1-й інстанції - Даниленко В.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про знесення самочинно збудованого нерухомого майна,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 пред'явив в суд позов до відповідачів про знесення самочинно збудованих будівель на земельній ділянці, яка передається йому у приватну власність за Рішенням Київської міської ради у встановленому законом порядку, та на суміжній із нею земельній ділянці.

11 грудня 2017 року позивач подав до районного суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до якої просив суд: накласти арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1; заборонити здійснювати будь-які дії відповідачу та іншим особам стосовно земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з таким вирішенням питання, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу скасувати та задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову (а.с.140-141).

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII " Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В суд апеляційної інстанції позивач та відповідач ОСОБА_4 не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Суд відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, оскільки поважність причин його неявки у судове засідання - необхідність відвідування лікувальної установи (відповідно до змісту заяви, поданої до суду ним особисто 30.01.2018 о 10.36 год.), не підтверджена жодними доказами.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явились, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника відповідача Департаменту міського благоустрою виконавчого органу КМР (КМДА), Корольової Н.В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навів обґрунтованих доказів, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі. Крім того суд, з урахуванням викладених у заяві про забезпечення позову вимог, зазначив, що заборона проводити визначені у ній дії може порушити встановлені законодавством конституційні права осіб.

З таким висновком судді першої інстанції апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.

Частиною 1, 3 ст.151 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Видами забезпечення позову є, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії (п.1, 2 ч.1 ст.152 ЦПК України, у редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали).

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_3 предметом позову є зобов'язання відповідачів знести самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці, яка перебуває у процесу передачі у власність позивачу та суміжній із нею ділянці (а.с.2-3).

З наявних у розпорядженні суду документів убачається, що проект рішення Київської міської ради "Про передачу земельної ділянки громадянину ОСОБА_3, члену садового товариства "Південне" Дарницького району м. Києва, для ведення колективного садівництва на АДРЕСА_1" стосується ділянки НОМЕР_1 (а.с.4-6).

Водночас, у своїй заяві позивач просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, заборони здійснювати будь-які дії відповідачу та іншим особам стосовно земельної ділянки.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

В даному конкретному випадку предметом спору є законність будівництва на земельній ділянці, безпосередньо земельна ділянка АДРЕСА_1 предметом спору не являється.

З огляду на наведене, запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не перебувають у одній площині з предметом спору, а тому є неспівмірними із заявленими ОСОБА_3 вимогами.

Отже висновки суду про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, у спосіб, обраний позивачем, є законними і обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 правильності висновків районного суду не спростовують.

Враховуючи викладене, підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає.

Постановлення цієї ухвали не перешкоджає позивачу подати до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, співмірних із заявленими ним вимогами.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 2 лютого 2018 року.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О.Невідома