Справа № 363/1485/15-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/259/18 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 47 16.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Дрозді Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту набуття права особистої приватної власності, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про встановлення факту набуття права особистої приватної власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а:

позивач звернулась до суду з позовною заявою посилаючись на те, що 12.10.2007 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 Під час перебування в шлюбу, позивач з відповідачам придбали на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2008 року земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,0610 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 03.04.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, а тому вищевказана земельна ділянка є спільним сумісним майном подружжя.

Під час розгляду справи, 07.02.2017 року позивач змінила предмет позову та збільшила позовні вимоги, в якій просила, встановити факт володіння на праві особистої приватної власності ОСОБА_2 земельною ділянкою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею 0,0610 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і визнати на неї право власності.

17.01.2017 року відповідач подав зустрічний позов посилаючись на те, що 02.08.2008 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_3 придбав земельну ділянку площею 0,061 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за грошові кошти, які йому позичила мати. Факт позички коштів у матері підтверджується довідкою по банківському рахунку ОСОБА_4, де вбачається, що 01.08.2008 року ОСОБА_3 за дорученням знято грошові кошти в сумі 194 000,00 грн. та саме за ці кошти придбана спірна земельна ділянка, яка є його особистою приватною власністю, а не спільним майном подружжя.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційних скаргах в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права сторони просять рішення суду скасувати і кожний з них просить задовольнити свій позов, оскільки судом не надано належної оцінці поданим доказам про режим права особистої власності майна, де у даному спорі кожна сторона вважає своїм.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.10.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополі, про що був зроблений актовий запис № 1178, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2.

Шлюб між сторонами розірвано згідно з Рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 03.04.20012 року.

02.08.2008 року укладено договір купівлі-продажу між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець), відповідно до умов договору, продавець передає у власність покупцеві земельну ділянку площею 0,0610 га. від земельної ділянки загальною площею 0,1821 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Продаж земельної ділянки проводиться за 158 694,00 грн., які продавець отримав повністю від покупця до підписання даного договору, що підтверджується копією договору в матеріалах справи.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 31.10.2016 року, земельна ділянка площею 0,0610 га. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 2582 від 03.07.2015 року.

Відповідно до виписки по особовому рахунку ОСОБА_7 за період з 01.01.2007 року по 13.10.2009 року Подільської філії АКБ «Київ», вбачається, що 20.07.2007 року на депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 156 000,00 грн., 31.07.2007 року з депозитного рахунку знято суму у розмірі 15 000,00 грн., 07.08.2007 року на депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 1 700,00 грн., 19.10.2007 року на депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 23 500,00 грн., 23.10.2007 року на депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 3 000,00 грн., 13.11.2007 року на депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 4 000,00 грн., 05.12.2007 року на депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 4 200,00 грн., вихідний залишок по депозитному рахунку склав 186 240,00 грн. 14.01.2008 року ОСОБА_7 зняла з депозитного рахунку 183 000,00 грн.

Крім того, відповідно до виписки по особовому рахунку ОСОБА_4 за період з 09.01.2008 року по 02.09.2009 року Подільської філії АКБ «Київ», вбачається, що 09.01.2008 року на депозитний рахунок надійшли кошту у розмірі 7 500,00 грн., 14.01.2008 року на депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 190 000,00 грн., 03.03.2008 року на депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 2 465,00 грн., 13.03.2008 року на депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 2 000,00 грн., 01.04.2008 року на депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 5 480,00 грн., 07.05.2008 року на депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 13 000,00 грн., 02.06.2008 року на депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 10 400,00 грн., вихідний залишок по депозитному рахунку склав 230 845,00 грн. 01.08.2008 року ОСОБА_3 на підставі довіреності зняв з депозитного рахунку ОСОБА_4 суму в розмірі 194 000,00 грн.

Допитаний ОСОБА_8 у режимі відеоконференції в якості свідка пояснив, що відповідач за первісним позовом являється його сином, крім того йому відомо, що спірна земельна ділянка придбана за кошти які син позичив у матері.

Допитаний ОСОБА_9 в якості свідка в судовому засіданні пояснив, що позивачка за первісним позовом його донька, коли вона одружилась з ОСОБА_3 він з дружиною подарував їм на весілля 5 000,00 доларів США на придбання автомобіля. Автомобіль донька не купила, а поклала гроші на депозитний рахунок, згодом за ці гроші було куплено земельну ділянку в с. Хотянівка.

Встановивши вказані обставини, суд прийшов до висновку, що спірне майно є спільним сумісним майном подружжя і права особистої власності на нього кожною із сторін не доведено.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками:1) час набуття майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

З матеріалів справи вбачається, що спірне майно набуте подружжям у період шлюбу.

Обґрунтовуючи зустрічний позов та доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що майно придбано за особисті кошти, які були позичені йому його матір'ю ОСОБА_4

Проте такі доводи не можуть бути взяті до уваги, оскільки ОСОБА_3 не надав на підтвердження цього факту належного доказу договору позики, оскільки згідно ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ст. 218 Цивільного кодексу України, при розгляді справи у суді не допускається посилання на показання свідків в підтвердження договору позики.

Посилання ОСОБА_3 на те, що ним за довіреністю для придбання земельної ділянки були знаті гроші з розрахункового рахунку його матері не підтверджують факт належності цих коштів йому для придбання земельної ділянки у його особисту власність.

Таким чином в цій частині рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 висновків суду не спростовують.

Позивач за первісним позовом в апеляційній скарзі посилається на те, що з виписки по банківському рахунку позивачки ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 149-151), який вона відкрила 20.07.2007 року в Подільській філії АКБ «Київ» (м_ Київ, вул. Фролівська, 3/34), вбачається, що 14.01.2008 року ОСОБА_2 зняла зі свого рахунку всі кошти в сумі 183000,00 грн., які в подальшому передала ОСОБА_3, який в той же день 14.01.2008 року поклав на депозитний рахунок своєї матері ОСОБА_4, відкритий ним по довіреності 09.01.2008 року в тій же Подільській філії' АКБ «Київ» (м. Київ, вул. Фролівська, 3/34), кошти в сумі 190000,00 грн. (т. 1 а.с. 128). Вказані кошти в подальшому ОСОБА_3 використав 02.08.2008 року для придбання спірної земельної ділянки.

Проте такі доводи є суперечливі в самих твердженнях. Сума 183000 грн. є відмінною від 190000 грн. Доказів тим обставинам, що це саме ці гроші не надано, не надано доказів і тим обставинам, що позивач передавала свої кошти відповідачу і що саме ці гроші він клав на депозитний рахунок, який взагалі ОСОБА_3

Покази свідка ОСОБА_9 - батька ОСОБА_2 про подарунок на весілля 5000 доларів США доньці також не підтверджена належним доказом, оскільки відповідно до ст.. 719 ЦК України Договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з вимогами ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, оскільки ні позовні вимоги, ні доводи апеляційних скарг сторін у встановленому законодавством порядку не доведені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді