Справа № 370/426/17 Головуючий у І інстанції Мазка Н. Б.
Провадження № 22-ц/780/570/18 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 49 21.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, яка продовжує навчання,-

встановила:

у лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Макарівського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.03.1997 року по червень 1998 року.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який з 01.09.2015 року навчається у Національному транспортному університеті міста Києва за денною формою навчання на контрактній основі.

Син проживає разом з ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Позивач отримує мінімальну заробітну плату та не в змозі самостійно надати сину належне матеріальне забезпечення, оскільки плата за навчання в університеті за рік становить 13 000грн., проживання в гуртожитку 2 800грн. за рік, проїзд до місця навчання, одяг, взуття, харчування, підручники та інші витрати складають біля 500 - 600грн. на тиждень.

Просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) до його звільнення з роботи, а саме до 28.04.2017 року, та в подальшому у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого Законом України «Про держаний бюджет України» до закінчення навчального закладу; стягувати з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина, а саме: оплата навчання в Національному транспортному університеті та проживання в гуртожитку в розмірі 15 460грн., а також стягнути судові витрати в сумі 1 460грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), починаю з 24.02.2017 року до його звільнення з роботи, а саме до 28.04.2017 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та в подальшому стягувати у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000грн. щомісячно, і до закінчення навчального закладу, але не більше як до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років, допустивши до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 640грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати в розмірі 1 460грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, таким що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що судом не було враховано те, що він, з 28 квітня 2017 року внаслідок ряду захворювань був вимушений звільнитись з роботи. Його незадовільний стан здоров'я та специфічність його попередньої службової діяльності не дозволяють йому працевлаштуватися за фахом та заробляти кошти. Інших джерел доходу він не має.

Складні життєві обставини ставлять його та сім'ю в скрутне матеріальне становище, унеможливлюючи сплату необґрунтовано завищеного розміру аліментів на навчання сина ОСОБА_4.

Крім цього, судом не було враховано інтереси двох його неповнолітніх дітей, доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які є більш соціально незахищеними і не мають можливості суміщати навчання і роботу на відміну від його повнолітнього сина ОСОБА_4.

Його неповнолітні діти знаходяться в такому віці, коли іде формування психологічної поведінки, фізичного, духовного та морального розвитку майбутньої особистості, що в свою чергу зумовлено значними матеріальними затратами з його сторони.

Покладення на нього завищених додаткових фінансових зобов'язань у виді сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки від заробітку до звільнення і 1000 грн. щомісячно унеможливлює всебічний та гармонійний розвиток його неповнолітніх дітей та зумовлює погіршення і так складного матеріального становища його сім'ї, що в подальшому може призвести до руйнування шлюбу.

Просив, скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчатися в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) починаючи з 24.02.2017 року, до звільнення відповідача з роботи, а саме до 28.04.2017 року, та в подальшому стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, і до закінчення навчального закладу, але не більше як до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років. Розподілити пропорційно між сторонами судові витрати, стягнувши з відповідача на користь позивача, понесені нею судові витрати у розмірі 200 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

У своєму запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначила, що в апеляційній скарзі не наведено жодного прикладу порушення місцевим судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права.

Позивач зазначила, що оскільки відшкодовані на її користь лише витрати, які полягали в оплаті затрат за навчання та проживання в гуртожитку сина та були понесені нею за період 2015, 2016 та 02.2017 роки, до звільнення відповідача з роботи, тому його посилання на невраховану судом довідку про його звільнення, відсутності доходів з квітня 2017 року та свідоцтва про хворобу є безпідставними та не можуть братися до уваги, а тому оскаржуване рішення в тій частині відшкодування понесених додаткових витрат є незаконним та неналежно обґрунтованим.

Відносно розміру стягнутих аліментів, то в даній частині рішення суду є законним та належно обґрунтованим, оскільки аліменти у розмірі 1 500 грн. є незначними та жодним чином не впливають на матеріальне становище відповідача. Разом з тим, посилання ОСОБА_7 на утримання ним та його дружини своїх батьків є лише намаганням зменшити розмір аліментів, оскільки батьки вказаних осіб отримують пенсію та жодних документів, що вони перебувають на утриманні та потребують матеріальної допомоги відповідачем не надано. В той же час спільне проживання з батьками не свідчить про їх матеріальне утримання.

ОСОБА_3 просила в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити, а рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області 24.12.1997 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 року, його батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданого повторно 24.11.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано 29.09.1999 року, актовий запис №706 (а.с.99).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, 26.12.2015 року зареєстрували шлюб, актовий запис №197 (а.с.98).

Згідно довідки №2105, виданої 08.02.2017 року Національним транспортним університетом, ОСОБА_4 є студентом групи ЛГ-ІІ-1 другого курсу факультету «Менеджмент, логістика та туризм» за напрямком підготовки «Менеджмент», денної форми навчання на контрактній основі. Термін навчання: з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с.10).

Згідно договору №25-57-15 «Про навчання в Національному транспортному університеті», укладеного 14.08.2015 року між університетом та ОСОБА_8, університет за рахунок коштів Замовника - ОСОБА_8, здійснює навчання ОСОБА_4. Загальна вартість освітніх послуг становить 52000.00 гривень. Щорічна плата становить 13000.00 гривень (а.с.9).

ОСОБА_8 сплатила за студента ОСОБА_4: за квитанцією до прибуткового касового ордера №8312 від 14.08.2015 року 6000.00 гривень за 1 курс 1 семестр 2015-2016 навчальний рік; за квитанцією до прибуткового касового ордера №1392 від 02.02.2016 року 6000.00 гривень за 1 курс 2 семестр 2015-2016 навчальний рік; за квитанцією до прибуткового касового ордера №9931 від 02.09.2016 року 6000.00 гривень за 2 курс 3 семестр 2016-2017 навчальний рік; за квитанцією до прибуткового касового ордера №9931 від 02.09.2016 року 6000.00 гривень за 2 курс 4 семестр 2016-2017 навчальний рік.

За гуртожиток згідно квитанції 0608-5700-4679-0488 від 31.08.2016 року ОСОБА_4 сплачено 1 200грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордера №1160 від 27.01.2017 року також ОСОБА_4 сплачено 1 200грн., гривень; згідно квитанції до прибуткового касового ордера №9629 від 26.08.2015 року також ОСОБА_4 сплачено 1 200грн. (а.с.11-12, 51-55).

Згідно довідки №55, виданої 26.05.2017 року Національним транспортним університетом студенту університету ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, про те, що він дійсно зареєстрований на термін навчання з 16.09.2015 року до 30.06.2019 року та проживає в гуртожитку АДРЕСА_1, (а.с.50).

Як вбачається з довідки про склад сім'ї №116 від 15.02.2017 року, та довідки №350 від 26.05.2017 року, виданих Забуянською сільською радою Макарівського району, ОСОБА_4 до 16.09.2015 року був зареєстрований та проживав разом з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, (а.с.14, 49).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 на даний час має іншу сім'ю та є батьком двох неповнолітніх дітей.

Так, згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_7, 28.04.2001 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №353. Прізвища після одруження чоловіка ОСОБА_2, дружини ОСОБА_10

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого 20.02.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_13 року, актовий запис №247, її батьками вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_11 (а.с.31).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6, виданого 05.05.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_14 року, актовий запис №757, його батьками вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_11 (а.с.33).

Згідно довідки №92 від 22.05.2017 року, виданої Білоцерківською загальноосвітньою школою 1-3 ступенів №6, ОСОБА_5 навчається в 9-В класі Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 (а.с.32).

Згідно довідки про склад сім'ї №1466, виданої 27.04.2017 року Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, ОСОБА_11 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. Разом з нею зареєстровані та проживають: дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, (а.с.29).

Згідно наказу №41/ОС-17 від 20.04.2017 року Білоцерківського Центру підвищення кваліфікації персоналу державної кримінально-виконавчої служби, ОСОБА_2 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі згідно п.2 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), про що зроблений відповідний запис у трудовій книжці (а.с.35, 60).

Відповідно до Свідоцтва про хворобу №64/Зв від 10.04.2017 року військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Київській області», ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9, встановлений ряд діагнозів, а також встановлено, що захворювання пов'язані з проходженням служби в ОВС, а щодо придатності до військової служби заначено: неприданий до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с.36).

Згідно листа №3/151 від 03.05.2017 року Білоцерківського Центру підвищення кваліфікації персоналу державної кримінально-виконавчої служби України, до Головного управління Пенсійного фонду України були направлені відповідні матеріали на призначення ОСОБА_2 пенсії (а.с.82).

Згідно листа №1553/03 від 11.05.2017 року Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, документи для призначення пенсії ОСОБА_2 повернуті без розгляду, оскільки уповноважений структурний підрозділ, на який покладено функції підготовки та подання документів для призначення пенсії особам, які проходили службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України Міністерства юстиції України не визначено, тому для розгляду документів для призначення пенсії підстави відсутні (а.с.83).

Згідно довідки №3197/02 від 29.05.2017 року Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючий за адресою: АДРЕСА_4, на обліку в Білоцерківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області не перебуває та пенсію не отримує (а.с.57).

Згідно довідки №2447-5 від 22.05.2017 року ТОВ «Білоцерківхлібопродукт», ОСОБА_2 з 2012 року не є засновником (учасником) ТОВ «Білоцерківхлібопродукт» (до 25.08.2016 року КП «Білоцерківхлібопродукт») та не отримує дивіденди (а.с.37).

Згідно довідки №5/209 від 09.06.2017 року Білоцерківського Центру підвищення кваліфікації персоналу державної кримінально-виконавчої служби України, ОСОБА_2 дійсно працював в Білоцерківському Центрі ПКП ДКВС та був звільнений 28.04.2017 року, протягом лютого-квітня 2017 року йому нараховані та виплачені наступні види грошового забезпечення: лютий 2017 року - 8736,10 гривень; березень 2017 року - 7820.80 гривень; квітень 2017 року - 16997,98 гривень (а.с.85).

З відповіді Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції вбачається, що ОСОБА_2 в період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року отримував доходи з таких джерел: Білоцерківський Центр ПКП ДКВС України та Київська обласна організація всеукраїнської профспілки «Персо» (а.с.96).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із належності, допустимості та достовірності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_11, який продовжує навчання, аліменти у частці від заробітку, а саме 1/3 частки до 28.04.2017 року, тобто до дня звільнення відповідача з роботи, оскільки в цей період він отримував заробітну плату, тобто мав регулярний дохід, та в подальшому стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки на даний час відповідач не працює, пенсії не отримує, тобто постійного доходу не має.

Разом з цим, суд першої інстанції вважав суму аліментів, яку просила стягувати позивач у розмірі 1 500 грн. на місяць завищеною та необґрунтованою і прийшов до висновку про зменшення її до 1 000 грн. на місяць.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв1язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_11, який продовжує навчання, аліменти у частці від заробітку, а саме 1/3 частки до 28.04.2017 року, та в подальшому стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. на місяць.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Посилання апелянта на тяжке матеріальне становище, та перебування на утриманні батьків-пенсіонерів не заслуговують на увагу, оскільки не доведені належними та допустимими доказами.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції буде складено 26 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді