РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та визнання договору укладеним,

за участю: представника позивача ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який у подальшому уточнив та в остаточному варіанті просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2100,68 грн. та визнати укладеним договір №9-488/98 про користування електричною енергією за адресою: м. Житомир, провулок 3-й Лісний, 5А, між сторонами, згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток №1 до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357), посилаючись на те, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: м. Житомир, провулок 3-й Лісний, 5А та проігнорувала пропозицію позивача укласти договір про користування електричною енергією. Внаслідок ухилення від належного виконання зобов'язань щодо оплати наданих позивачем послуг з електропостачання за договором про користування електричною енергією виникла заборгованість, розмір якої становить 2100,68 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку.

Відповідач та її представник в судове засідання не зявилися, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відносини з постачання електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (далі ПКЕЕН).

Пунктами 3 та 7 ПКЕЕН передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією, для споживання електричної енергії новий наймач (власник) квартири або іншого обєкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладання договору про користування електричною енергією.

Судом встановлено, що відповідач після своєї матері проживає та користується послугами електропостачання, які надаються позивачем, за вищевказаною адресою, дані обставини також були встановлені Апеляційним судом Житомирської області під час розгляду цивільної справи №2-3258/2010.

Дії відповідача, а саме користування електроенергією та часткова оплата наданих послуг, фактично є такими, що спрямовані на вчинення правочину.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642-643 ЦК України.

Серед способів захисту порушеного права, передбачених ст.16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобовязання особи до укладення відповідних договорів).

Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обовязків (ст. ст. 3, 6, 12 15, 20 ЦК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії.

Відповідно до п.3 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

Позивачем надсилався відповідачу лист з пропозицією укласти договір про користування електричною енергією з двома примірниками типового договору для їх підписання, однак відповідачем дана пропозиція була проігнорована, що є підставою для задоволення вимоги про визнання договору укладеним.

Судом встановлено, що особовий рахунок №9-488/98 на користування електричною енергією за адресою: м. Житомир, провулок 3-й Лісний, 5-А відкрито на імя ОСОБА_4.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 15.09.2010 року по справі №2-3258/2010 під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України від своєї матері ОСОБА_4

Таким чином, відповідач є споживачем електричної енергії та проживає в житловому будинку за адресою: м. Житомир, пров. 3-й Лісний, 5А і користується послугами з електропостачання, які надає позивач, однак в порушення умов договору не оплачує ці послуги в повному обсязі і допустила заборгованість, яка станом на листопад 2015 року складає 2100,68 грн. Відповідачем в судовому порядку оскаржувалось нарахування за спожиту електричну енергію, що позбавляло можливості позивача звернення до суду з позовом до вирішення вказаної справи та набрання законної сили рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.07.2012 року по справі №2-1645/12.

У відповідності до п. 5 ч. 3 ст.20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приймаючи до уваги, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання, суд стягує вказану суму заборгованості на користь позивача.

Судовий збір не стягується на користь позивача, оскільки відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи та звільнена за законом від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, ч.4 ст.223, 259, 263, 265, гл.11 розд.3 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна Компанія «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж (р/р 2748 в філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 311647, ідентифікаційний код №26392658) заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2100 грн. 68 коп.

Визнати укладеним договір №9-488/98 про користування електричною енергією за адресою: м. Житомир, провулок 3-й Лісний, 5А, між Приватним акціонерним товариством «Енергопостачальна Компанія «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж та ОСОБА_2, згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток №1 до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357) з дати набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 29.01.2018 року.

Суддя: