АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №641/3781/15-ц Головуючий 1 інстанції: Боговський Д.Є.
Провадження №222-ц/790/507/18 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: спори, що виникають із житлових правовідносин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

за участі секретаря Дмитренко А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засідання в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2017 року (суддя - Боговський Д.Є.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 про поновлення попереднього юридичного стану,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 про поновлення попереднього юридичного стану.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з січня 2000 року постійно проживала разом із ОСОБА_4 в належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після його смерті до травня 2013 року вона продовжувала проживати в цій квартирі та сплачувати комунальні платежі, однак у квітні 2013 року змушена була лягти на стаціонарне лікування до лікарні, після повернення з якої у травні 2013 року не змогла потрапити до квартири, оскільки вхідні замки були змінені невідомими їй особами. В подальшому нею було з'ясовано, що існує заочне рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2012 року про її виселення із зазначеної квартири. Про ухвалення заочного рішення їй не було відомо, оскільки присутньою при розгляді справи вона не була, під час його виконання виконавчою службою, коли з квартири були винесені її речи, вона знаходилася на стаціонарному лікуванні. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2014 року за її заявою заочне рішення було скасовано, а 25 лютого 2014 року за заявою представника позивача позов ОСОБА_2 до неї було залишено без розгляду. Посилаючись на те, що вона була виселена з квартири, яка для неї є єдиним житлом, на виконання заочного рішення суду, яке в подальшому було скасовано, позивач просила поновити її право на проживання у вказаній квартирі, яке існувало до ухвалення Комінтернівським районним судом м. Харкова заочного рішення від 19 грудня 2012 року.

В зв'язку з цим просила поновити її право на проживання та користування квартирою АДРЕСА_1

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та ухвалення у справі рішення.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що він не є власником спірної квартири.

Представник третьої особи - Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин справи та ухвалене з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволені позову необхідно відмовити з інших підстав.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст. 10 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

У в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (а аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Статтею 119 ЦПК України (яка діяла на час розгляду справи) та ст..175 ЦПК України (в новій редакції) встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Проте суд, як державний орган, на який покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов'язаний визначити суб'єктивний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України (яка діяла на час розгляду справи) та ст..189 ЦПК України (в новій редакції), згідно з яким суд повинен при проведенні попереднього судового засідання вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів (ст. 33 ЦПК України та ст.51 ЦПК України (в новій редакції)).

Розглядаючи спір про поновлення попереднього юридичного стану шляхом поновлення права ОСОБА_1 на проживання та користування квартирою АДРЕСА_1 суд залучив власника спірної квартири ОСОБА_3 в якості 3-ї особи.

При цьому залучення власника житла, право на проживання та користування в якій претендує позивачка, в якості третьої особи є порушенням норм процесуального права та прав усіх сторін, оскільки процесуальні права третьої особи та відповідача згідно з нормами ЦПК України суттєво відрізняються за своїм змістом та порядком реалізації прав.

Враховуючи, що у апеляційного суду відсутні повноваження для направлення справи на новий розгляд, колегія суддів вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Комітернівського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 про поновлення попереднього юридичного станвідмовити з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05.02.2018 р.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко