Справа № 489/4177/17
Номер провадження 2/489/517/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Сироватка Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 таким , що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте в квартирі не проживає вже тривалий час, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Також, позивач зазначала, що реєстрація відповідача у квартирі не дає їй можливості реалізовувати своє право власності належним чином.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивач та представник заявлені вимоги підтримали.

Відповідач перебуває у державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор", утримується під вартою через скоєння злочину. Відповідно до заяви, відмовився від участі у розгляді справи у режимі відеоконференції.

Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення сторін, свідків - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.2011 р., зареєстрованого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 1521.

Відповідач є онуком позивача. Відповідно до довідки ОСББ Северянин від 16.08.2017 за № 75 в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані позивач - ОСОБА_1 та відповідач по справі - ОСОБА_3, який не проживає вищевказаній квартирі з моменту його реєстрації.

Відповідно до довідки виданої ОСББ Союз-2 від 16.08.2017 за № 85 вбачається, що відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_5 з 1994 р. по 2017 р.

З пояснень позивача та свідків вбачається, що відповідач в квартирі не проживає вже тривалий час, від часу реєстрації - 2014 р., його особистих речей у квартирі немає.

Вказані обставини також підтверджуються Актом, підписаним вказаними свідками та складеним 04.01.2018 року.

Позивач стверджує, що під час реєстрації онука - відповідача по справі у квартирі (2014 р.), вона вважала його членом своєї родини, проте відтоді він жодного дня у квартирі не мешкав.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265, 280-284, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_4.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.03.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова