АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/8811/15-ц
Провадження № 22-ц-/790/384/18 Головуючий І інстанції: Сорока О.П.
Категорія: спадкові Доповідач: Сащенко І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року апеляційний суд Харківської області в складі:

Головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.С.,Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 закладу Харківського геріатричного пансіонату ветеранів праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації,

відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 вересня 2017 року( суддя Сорока О.П.) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 закладу Харківського геріатричного пансіонату ветеранів праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, встановлення факту ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю та усунення спадкоємця від права на обов'язкову частину спадкоємства, скасування свідоцтва про право на спадщину,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому з урахування уточнених вимог, просила суд:

-визнати незаконними дії відповідачів, які влаштували до ОСОБА_2 закладу Харківського геріатричного пансіонату ветеранів праці Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, лежачого хворого, який мав психічний розлад - ОСОБА_4,

- встановити факт ухилення спадкоємця ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавцю, батьку ОСОБА_4 та усунути ОСОБА_3 від права на обовязкову частину спадкоємства та скасувати свідоцтво про право на спадщину після смерті їх батька ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона доглядала за померлим батьком ОСОБА_4 з червня 2007 року. ОСОБА_4 8 років перебував на обліку в психоневрологічному диспансері №16 та страждав на часткове слабоумство, у 2010 року в звязку з погіршенням свого здоровя вона передала хворого батька на догляд до старшої сестри ОСОБА_3 30.06.2010 року ОСОБА_3 відмовилася за ним доглядати, переїхала в місто ОСОБА_5 та оформила батька до державного пансіонату ветеранів праці, де він знаходився на повному державному утриманні. Вказує, що батько мав ощадну книжку (заощадження складали приблизно 60 000 грн.) та отримував військову пенсію (приблизно 4000 грн.) на місяць. Позивач вважає,що даними коштами незаконно заволоділо керівництво пансіонату та її старша сестра ОСОБА_3

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, до суду не з`явились.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15.09. 2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для задоволення позову є всі підстави, оскільки її вимоги підтверджені належними доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції перевіряє справу в повному обсязі. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності.

Вказаний висновок судова колегія вважає вірним.

Встановлено, що 16.06.2014 року у віці 92 роки у місті Харкові помер ОСОБА_4, який був батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що посвідчується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №445158 (т.1 а.с.27).

Відповідно до копії заповіту від 02.07.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 і зареєстрованого в реєстрі за № 757, ОСОБА_4 заповів все своє майно своїй дочці ОСОБА_1 (т.1 а.с.73).

Після смерті ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частки спадкового майна видано ОСОБА_1 13.07.2015 року.

06.08.2015 року свідоцтво про право на спадщину на ? частку майна ОСОБА_4 на підставі ст.1241 ЦК України видано дочці померлого ОСОБА_3

Також встановлено, що ОСОБА_4, за ініціативою його старшої дочки ОСОБА_3 15.06.2010 року був направлений на повне державне утримання до ОСОБА_2 установи Харківський геріатричний пансіонат ветеранів праці де проживав з 30.06.2010 року по 16.06.2014 року - по день смерті.

Посилання ОСОБА_1 на те, що поміщення до вказаного закладу та утримання в ньому її батька є незаконним, не підтверджено жодним доказом.

Харківський геріатричний пансіонат ветеранів праці Харківської обласної ради створено відповідно до Типового положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, геріатричний пансіонат, пансіонат для ветеранів війни і праці, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2001 року №549 .

Відповідно до п.3.1 Положення про Харківський геріатричний пансіонат ветеранів праці Харківської обласної ради від 15.11.2016 року №276 до пансіонату приймаються на державне утримання особи похилого віку, інваліди І та ІІ груп, старші за 18 років, що мають особливий статус відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», віднесені до І та ІІ категорії, які досягли пенсійного віку 55 років (жінки) та 60 років (чоловіки), які за станом здоров`я потребують стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги, яким згідно з медичним висновком не протипоказане перебування в будинку-інтернаті та які не мають працездатних родичів, зобов`язаних їх утримувати за законом.

На позачергове влаштування мають право ветерани війни та особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесені до І, ІІ, ІІІ категорій згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як виняток, до пансіонату можуть прийматися особи похилого віку та інваліди, які мають працездатних дітей або родичів, зобов`язаних відповідно до чинного законодавства їх утримувати, якщо вони з обєктивних причин не можуть цього робити.

ОСОБА_4 було прийнято на державне утримання відповідно до путівки, виданої Департаментом соціального захисту населення Харківської обласної адміністрації №228 від 15.06.2010 року (Наказ від 30.06.2010 року №107) (т.2 а.с.263).

Заява про прийняття на постійне проживання у будинок інтернат написана ОСОБА_4 власноручно (т.2 а.с.262).

У липні 2013 році ОСОБА_4 написав заяву про перерахування 75 відсотків його пенсії на рахунок пансіонату, що не суперечить положенням ст.88 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (т.2 а.с.27).

Доказів на підтвердження того, що вказані заяви від імені ОСОБА_4 написані іншою особою чи визнання ОСОБА_4 недієздатним, ОСОБА_1 не надано.

Також ОСОБА_1 не доведено, що ОСОБА_4 не належав до категорії осіб, які можуть бути прийняті до зазначеного закладу.

Крім того, сама ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснила, що вона за станом свого здоров`я останні роки життя не мала змоги утримувати батька. А її старша сестра мешкає в іншому місті (м.Одеса).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи. Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, при розгляді таких справ суду належить зясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

З огляду на викладене, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Встановлено, що ОСОБА_4 через перелом шийки стегна та похилий вік дійсно перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги.

Проте, за ініціативою ОСОБА_3, яка зареєстрована та проживає в м. Одеса, ОСОБА_4 був поміщений у комунальний заклад, в якому він був забезпечений стороннім доглядом, побутовим обслуговуванням, медичною допомогою.

Протипоказань щодо перебування в будинку-інтернаті ОСОБА_4 не встановлено.

Також не надано доказів на підтвердження неналежних умов тримання останнього у закладі.

Тобто, ОСОБА_4 отримував необхідну допомогу та догляд від закладу, які ОСОБА_3 не мала змоги надавати, оскільки мешкала в іншому місті.

Крім того, позивачка не заперечувала того факту, що ОСОБА_3 відвідувала батька в інтернаті.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що умислу на залишення ОСОБА_4 в безпорадному стані у ОСОБА_3 не було, оскільки саме вона була ініціатором поміщення батька в Харківський геріатричний пансіонат ветеранів праці Харківської обласної ради, де йому було забезпечено належний догляд.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про відсутність підстав, визначених законом для усунення ОСОБА_3, яка є рідною сестрою ОСОБА_1 від спадкування за законом після смерті спадкодавця.

Отже і підстави для скасування свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім`я ОСОБА_3, відсутні.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За вказаних обставин та згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 лютого 2018 року.

Головуючий І.С.Сащенко

ОСОБА_6

Судді І.П.Коваленко