АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/78/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Токова С.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі: Гончар Н.І., Пономаренко В.В., Ювшина В.І.

секретар Торопенко Н.М.

представника позивача ОСОБА_5

представник відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу кредитної спілки «Кредит-Союз» на рішення Соснівського районного суду Черкаської області, ухваленого під головуванням судді Токової С.В., від 02 березня 2016 року у справі за позовом кредитної спілки «Кредит-Союз» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу, повний тест рішення виготовлено 11 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

КС «Кредит-Союз» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.07.2009 року між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 311 650 грн. строком на 36 місяців.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_8 і ОСОБА_9, з кожним окремо, були укладені договори поруки.

ОСОБА_7 своїх зобов'язань по договору кредиту не виконав у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області 15 лютого 2011 року позов КС «Кредит-Союз» задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_9 солідарно 403 153 грн. 52 коп. заборгованості за кредитом.

09.08.2011 року сторони уклали договір, яким визначили порядок погашення заборгованості за кредитом. У даному договорі сторони визначили, що позичальник і поручителі в солідарному порядку сплачують на погашення зобов'язань по договору кредиту 170 000 грн. щомісячними платежами до 10 числа в сумах не менше 4 722 грн. щомісячно. При порушені вказаної умови, відповідачі зобов'язалися сплачувати відсотки із розрахунку 70 % річних із суми простроченого платежу за час прострочення. Проте відповідачі в черговий раз порушили взяті на себе зобов'язання у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 220 000 грн., що включає в себе заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції - 174 942,27 грн. та відсотки за час прострочення - 45 057,73 грн.

У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9 на користь кредитної спілки заборгованість за кредитним договором в сумі 220000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 02 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням КС «Кредит-Союз» подали апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 02 березня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Пунктом 9 перехідних положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову КС «Кредит-Союз» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір від 09.08.2011 року укладений між іншими сторонами, ніж кредитний договір 2009 року та передбачає інші умови та права і обов'язки сторін, ніж визначені кредитним договором, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 10.07.2009 року між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № ЧЕ-0415 у відповідності до якого спілка надала позичальникові кредит в розмірі 311 650 грн. зі строком дії до 10.07.2012 року. Плата за користування кредитом становила 0,12329 % за кожний день від суми залишку кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договори поруки № ЧЕ 0415-п та № ЧЕ 0415- п/1 від 10.07.2009 року між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_9 та ОСОБА_7, згідно яких поручителі несуть солідарну відповідальність перед кредитором за неналежне виконання боржником своїх зобов'язань. ОСОБА_7 порушив вказані кредитні зобов'язання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2011 року, яке набрало законної сили, з відповідачів в солідарному порядку було стягнуто поточну заборгованість по кредиту у сумі 403 153,52 грн. У суму стягнутої судом заборгованості входить прострочене поточне тіло кредиту та проценти.

Стягнувши лише прострочену заборгованість за кредитним договором сторони не припинили правовідносини, що випливають з кредитного договору і кредитор не позбавлений права захисту своїх порушених прав на умовах, визначених саме кредитним договором.

Але 09.08.2011 року з метою врегулювання боргових зобов'язань між кредитною спілкою та ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8. було укладено договір, в якому сторони дійшли згоди, що у випадку виконання боржниками умов цього договору, спілка зобов'язується не здійснювати примусового стягнення заборгованості за договором кредиту № ЧЕ 0415 від 10.07.2009 року, а також не вимагає інших сплат від боржників за договором кредиту, за договорами поруки, іпотеки, окрім тих, що передбачені цим договором. Крім того, спілка зобов'язується не пред'являти до примусового виконання ДВС наявні виконавчі листи, видані на виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором із боржників.

Справа слухалась неодноразово. Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, яким було задоволено позовні вимоги позивача та стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору, суд касаційної інстанції зазначив, що покладаючи на відповідачів обов'язок по сплаті 220000 гривень, апеляційний суд у повній мірі не з'ясував, за яким саме договором проводиться стягнення - кредитним договором від 10 липня 2009 року, чи договором від 09 серпня 2011 року , оскільки зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що кредитор ставить питання про стягнення заборгованості та штрафних санкцій не за умовами кредитного договору, а виходячи з п.п.8, 10 договору від 09 серпня 2011 року, правова природа якого не визначена.

Виконуючи вказівку суду касаційної інстанції та визначаючи правову природу договору від 09.08.2011 року колегія суддів визначає його як договірну реструктуризацію, яка як правило, є більш гнучкою, швидкою, дешевою та конфіденційною. У процесі договірної реструктуризації боржник зберігає контроль над своїм бізнесом, його господарська діяльність не переривається, боржник зазнає менших репутаційних втрат, сторони (боржник і кредитори) отримують кращі фінансові результати. До того ж, з позиції переваг для держави, договірна реструктуризація розвантажує судову систему, що дуже актуально для України. Світова практика виділяє різні види договірної реструктуризації (out-of-courtrestructuring або workout), залежно від ступеня залучення держави до реструктуризаційних процесів. Так, це може бути повністю неформалізована реструктуризація, яка жодним чином не регламентована законодавством (застосовуються лише загальні норми договірного права та інше неспеціальне для реструктуризації регулювання), в якій державні органи не беруть участі.

На час укладення договору від 09.08.2011 року ЦК України чи окремий нормативний акт не регулював правовідносини в сфері реструктуризації та встановлення порядку погашення боргових зобов'язань. Закон України «Про фінансову реструктирізацію» прийнятий ВР України лише 14 червня 2016 року та набув чинності 19 липня 2016 року.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином укладений сторонами 09.08.2011 року договір реструктирізації не суперечить загальним засадам цивільного законодавства України, укладений в письмовій формі та підписаний кредитором, боржником та поручителями. Даний договір не ос порений, одночасно направлений на повне виконання умов кредитного договору від 10.07.2009 року та одночасно підвищуючи відповідальність боржника та поручителів за невиконання договору реструктирізації (п.10 договору від 09.08.2011 року).

Відповідно до п. 2, 2.1, 2.2 даного договору боржники в добровільному порядку відчужують та фактично передають спілці в рахунок часткового погашення боргу житловий будинок та транспортний засіб.

Пунктом 8 договору від 09.08.2011 року також передбачено, що ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, окрім передачі майна визначеного п. 2 цього договору, зобов'язані також в солідарному порядку здійснити погашення частини заборгованості в сумі 170 000 грн. за кредитним договором № ЧЕ-0415 від 10.07.2009 року протягом 36 місяців починаючи з 10.10.2011 року щомісячними платежами до 10 х чисел, в сумах не менше 4 722 грн.

При порушенні умов, визначених пунктом 8 цього договору, боржники зобов'язані сплатити додатково проценти із розрахунку 70% річних із суми простроченого платежу за весь час прострочення платежу (п.10 даного договору).

Виходячи з положень ст. ст. 6, 626 - 631, 526 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства та частково виконаний сторонами.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 627, ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так як відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання, то вони зобов'язані сплатити неповернуту частину тіла кредиту та відсотки в сумі 174942,27 гривни за договором від 10 липня 2009 року та 45057,73 гривни процентів за час прострочення виконання зобов'язання за договором від 09.08.2011 року. Колегія суддів погоджується з таким розрахунком заборгованості відповідачів, який наданий позивачем. Заперечуючи наданий позивачем розрахунок, представник відповідача ОСОБА_6 не надав суду апеляційної інстанції свого розрахунку заборгованості, а також не зазначив своїх доводів про непогодження з таким розрахунком.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі зобов'язання виконали лише частково, а тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення за кредитним договором від 09.08.2011 року. Нарахування додаткових відсотків сторонами не оскаржувалися.

Так як судом першої інстанції було неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, що призвело дог неправильного вирішення спору по суті, то рішення суду першої інстанції підлягає до скасування та ухвалення нової постанови, якою позовні вимоги кредитної спілки «Кредит-Союз» до ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9 про стягнення боргу, підлягають до повного задоволення.

Так як апеляційна скарга та позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору при подачі позовної заяви в розмірі 2200 грн. та при подачі апеляційної скарги в розмірі 3630 грн., а всього 5830 гривень.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 260, 261, 357, 358 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Кредит-Союз» на рішення Соснівського районнеого суду Черкаської області від 02 березня 2016 року - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2016 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якию позов кредитної спілки «Кредит-Союз» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 солідарно на користь Кредитної спілки «Кредит-Союз» 220 000 грн. 00 коп. (двісті двадцять тисяч) заборгованості за договором від 09 серпня 2011 року.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 порівну на користь кредитної спілки «Кредит-Союз» судові витрнати по справі в загальній сумі в сумі 5830 гривень, по 1943,33 гривіни з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу виготовлення повного тексту постанови.

Н.І.Гончар

В.В.Пономаренко

В.І.Ювшин

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2018 року.