Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2018 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру обовязкової частки у спадкуванні, -

в с т а н о в и в:

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує що 06 квітня 2017 року померла ОСОБА_5, яка являється її бабусею. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме земельну ділянку розміром 1,76 га, що розташована на території Хацьківської сільської ради.

За життя спадкодавиця склала заповіт від 01.12.2015 року, яким все своє майно заповідала позивачу. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з нею з заявою звернулася і її мати, ОСОБА_6, яка являється дочкою спадкодавиці. В нотаріальній конторі їй стало відомо, що з заявою про прийняття спадщини звернувся також ОСОБА_2, син померлої. На час відкриття спадщини її мати та дядько відповідач у справі являлися пенсіонерами та мали право на обовязкову частку в спадщині. Позивач вважає, що розмір частки відповідача повинна бути зменшена виходячи з того, що ОСОБА_5 була зареєстрована та постійно проживала разом з позивачем та її матірю ОСОБА_6 однією сімєю за адресою с. Хацьки вул. Святославська, 60. За життя спадкодавиця тяжко хворіла. Позивач разом з своєї матірю постійно піклувався про неї, доглядали її, витрачали значні кошти на її лікування. Коли спадкодавиця померла вона разом із матірю займалась похороном, сплачувала всі необхідні платежі. Натомість, відповідач у справі спадкодавицю майже не відвідував, а коли зустрічався з нею, завжди сварився, не приймав ніякої участі у житті своєї матері, не проявляв турботу до неї, не спілкувався з нею, не підтримував з нею родинних відносин, не допомагав будь яким чином, не зважаючи на те, що відповідач проживає в одному селі. Жодної допомоги ні матеріальної, ні моральної померла не отримувала від нього.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, а також своїми показами підтвердила що в неї з дядьком (відповідачем по справі) завжди були неприязні відносини. Відповідач із своєю матірю не спілкувався, ніякої допомоги їй не надавав.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши що він допомагав своїй матері, ще раніше він провів до її домоволодіння газ, зробив колонку, зробив ворота, побудував для матері веранду. З спадкодавецею в нього були нормальні стосунки, він постійно її відвідував, приносив продукти, а сварки в нього були з позивачем. Похоронила матір позивач, тому що на неї був оформлений договір дарування на будинок, вона забирала пенсію ОСОБА_5 та складала на похорон.

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечив, вважаючи його необґрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до заповіту від 01.12.2015 року ОСОБА_5 заповіла все своє майно ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СР № 303047 ОСОБА_5 померла 06.04.2017 року у віці 91 рік.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 006472 від 12.03.2001 року ОСОБА_5 є власником земельної ділянки розміром 1,76 га, що розташована на території Хацьківської сільської ради.

Відповідно до довідки Хацьківської сільської ради Черкаського району № 377/02-25 від 10.04.2017 року ОСОБА_1 дійсно доглянула до смерті і поховала ОСОБА_5.

На час відкриття спадщини діти спадкодавиці ОСОБА_6 та ОСОБА_2 являлися пенсіонерами та мають право на обовязкову частку в спадщині.

В письмових поясненнях ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, вказано що відповідач по справі не приймав ніякої участі у житті своєї матері, не провідував її, не проявляв турботи, не допомагав будь-яким чином.

В письмових поясненнях ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, вказано що відповідач по справі активно допомагав своїй матері, піклувався про її стан здоровя, приносив харчі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15, суду показав що являється кумою позивача, вона часто відвідувала її за місцем проживання, коли приходила то відповідача по справі ніколи не бачила. Нічого з приводу взаємовідносин між спадкодавцем та відповідачем їй невідомо, з спадкодавецею вона ніколи не спілкувалася.

Свідок ОСОБА_16, суду показала, що вона працює фельшером сільської амбулаторії, та особисто відвідувала домоволодіння померлої ОСОБА_5, коли надходили виклики. Коли приходила, то відповідача ніколи не бачила, відповідач ніколи в неї не цікавився про стан здоровя ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_17, суду показав, що він являється чоловіком позивача, проживає з нею разом з 2002 року. Відповідач інколи до них приходив, а саме на свята, похорони, поминки, щоб щось приносив він не бачив.

Свідок ОСОБА_18, суду показала, що вона є двоюрідною сестрою відповідача по справі. У відповідача з його матірю були нормальні відносини, позивач не пускала його до матері, забороняла йому телефонувати до неї. Відповідач в домоволодінні матері, почав будувати веранду, проводив газ. Вона особисто дуже часто відвідувала ОСОБА_5, та остання ніколи не скаржилася на відповідача.

Свідок ОСОБА_6, суду показала, що вона є матірю позивача по справі. ОСОБА_5 знаходилася на лікуванні в лікарні, відповідач жодного разу не приїздив, додому до неї не приходив, продукти не приносив. Вона проживає в даному домоволодінні з 25 років, тому знає що відповідач там нічого не будував. У неї з відповідачем неприязні відносини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України: спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України: до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.5.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України право на обов'язкову частку у спадщині виникає у спадкоємця, передбаченого частиною першою, у випадках, якщо у заповіті містяться положення про усунення його від спадкування або цьому спадкоємцеві заповідана частка спадщини, яка є меншою від належної йому обов'язкової частки. Право на обов'язкову частку у спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців, волі спадкодавця та не пов'язане зі спільним проживанням спадкодавця й осіб, які мають право на обов'язкову частку.

Згідно п.5.10 зазначеного Порядку при визначенні розміру обов'язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою встановлено, що обов'язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов'язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Нотаріус пропонує як спадкоємцю за заповітом, так і спадкоємцю, що має право на обов'язкову частку у спадщині, вказати у своїх заявах про прийняття спадщини всіх спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінивши наявні в справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки спадкодавець ОСОБА_5 подарувала позивачу свій будинок, та позивач разом зі своєю матірю там проживали, та між ними була домовленість що позивач її догляне та проведе похорони. Проте частина свідків в підтвердження позову суду пояснили що відповідач по справі не піклувався про свою матір, інша частина свідків говорить навпаки що він піклувався про свою матір. Відповідач не відвідував часто свою матір, тому що в нього були неприязні стосунки з позивачем та її матірю, що в судовому засіданні підтвердила позивач та її мати свідок ОСОБА_6, за даних обставин суд не вбачає будь-яких підстав для зменшення обовязкової частки відповідача у спадщині.

Керуючись, ст.ст. 263-268 ЦПК України, суд , -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру обовязкової частки у спадкуванні відмовити.

Учасники справи можуть ознайомитись текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_19