Провадження № 2/760/2871/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2018 року Солом"янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка в жовтні 2017 року звернулася до суду з позовом і прость стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Посилається в позові на те, що з 29 серпня 2009 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З травня 2015 року вони припинили спільне проживання і вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Син проживає з нею.

Відповідач обіцяв добровільно надавати допомогу на утримання сина, виконував свою обіцянку за виключенням останнього місяця перед її зверненням до суду.

Виходячи з того, що вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, бажає отримувати аліменти на утримання дитини в офіційному порядку.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилався на те, що протягом 2015-2017 років надавав позивачці кошти на утримання дитини в розмірів приблизно 5 000, 00 гр. на місяць.

З 2016 році перераховував кошти на картковий рахунок позивачки в банку, при цьому не обмежувався певною сумою, перераховував кошти і на додаткові витрати.

Крім того, позивачка до вересня 2017 року перебувала в відпустці по догляду за дитиною до досягнення 6-річного віку і він утримував не лише дитину, а і її також.

Зазначив також, що позивачка має додатковий прибуток від здачі в оренду власного помешкання, в той час, коли він останні 2-3 роки надає значну матеріальну допомогу матері, яка має невиліковну хворобу суглобів, систематично проходить лікування і потребує операції.

З вересня 2017 року позивачка вийшла на роботу, має заробітну плату близько 12500, 00 гр., а тому вважає, що приведений позивачкою розмір є завищеним, вважаючи його достатнім у розмірі ? частини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 серпня 2009 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

/ а. с. 3; 4/

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов'язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов'язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Так, виконання батьками обов'язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так, за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі.

Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, не спростовується представником позивачки та підтверджується наданими відповідачем копіями квитанцій, що відповідач тривалий час добровільно надавав допомогу на утримання дитини.

Бажання позивачки стягувати аліменти викликано зверненням до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 182 СК України та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Виходячи з того, що відповідач працездатний, працює та може утримувати свою неповнолітню дитину, зобов'язаний до цього законом, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що сторони парцюють у Головному управління Національної поліції в м.Києві та мають приблизно однаковий розмір заробітної плати. Крім того, з наданої відповідачем довідки вбачається, що його мати має серйозні захворювання, які потребують оперативного втручання та протезування суглобів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.172 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає обґрунтованими заперечення відповідача з приводу не співмірності розміру аліментів, які позивачка бажає отримувати з нього на утримання дитини, та вважає достатнім цей розмір у вигляді ? частини його заробітку.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.

Виходячи з цього та в зв'язку з задоволенням вимог позивачки про стягнення аліментів, судовий збір у розмірі 640,00 гр. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. ч.1 ст. 80, 180, 181, 182, 183СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва, ІН НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку/доходів/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2017 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 640, 00 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. А. Шереметьєва