Справа № 462/3688/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

при секретарі Трипалюк А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, покликаючись на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач працює та отримує регулярний дохід. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання їхнього сина ОСОБА_3, в розмірі 1/2 частки від його заробітної плати (всіх доходів) щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до повноліття дитини.

Позивач в судове засідання не зявилася, хоча належно була повідомлена про час та місце слухання справи, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частки від його заробітної плати, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у її відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити у розмірі ? частки від його заробітної плати, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що під час фактичних шлюбних відносин у сторін народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-СГ №352976. /а.с. 4, 5/

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів.

У відповідності до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Як встановлено у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 бере участь в утриманні сина ОСОБА_2, 10 грудня 2012 року, що стверджується квитанцією №17480-1003-578626693 від 13 жовтня 2017 року, наявною у матеріалах справи, однак сторонами не укладено договір про сплату аліментів та не визначено добровільно їх розмір та строки виплати, а відтак суд вважає, що слід визначити розмір аліментів.

У відповідності до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та згідно положень ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що малолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною сторін та проживає з позивачем /а.с. 6/, враховуючи стан здоровя, матеріальне становище дитини, позивача /а.с. 15/, та платника аліментів, який є працевлаштованою та працездатною особою, отримує регулярний, щомісячний дохід /а.с. 7/ і спроможний платити аліменти на утримання сина, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на дитину ОСОБА_2, 10 грудня 2012 року в розмірі ? від його заробітної плати (всіх доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 /місто Львів, вулиця Роксолани, 43а/26, рнокпп / на користь ОСОБА_1 / місто Львів, вулиця Роксолани, 18/122, рнокпп / на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи від дня предявлення позову, з 10 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах стягнення суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави 640 /шістсот сорок/ гривень 00 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4

Копія вірна

Суддя: А.І. Ліуш