У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород подання Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про примусове проникнення в жиле приміщення боржника про примусове проникнення до житла божника,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду з поданням звернувся старший державний виконавець Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_1 яким просить винести ухвалу про примусове проникнення до житла божника а саме до будинку, який знаходиться за адресою: с. Сторожниця, вул. Весела, 14, Ужгородського району, Закарпатської області, для можливості встановлення майна боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та проведення його опису та арешту такого.

В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що до Ужгородського МВ ДВС надійшов виконавчий лист разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

05.04.2017 року по ВП №53690584 постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження. В подальшому, було встановлено, що за боржником зареєстровано домоволодіння за адресою: с. Сторожниця, вул. Весела, 14, Ужгородського району, Закарпатської області. Відповідно до ч.4 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» даний виконавчий документ разом із матеріалами провадження передано за належністю до Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області.

Заявник просить суд розглянути подання, винести ухвалу про примусове проникнення до домоволодіння боржника за адресою: с. Строжниця, вул. Весела, 14, Ужгородського району Закарпатської області.

Представник Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області у судове засідання не з'явився, просив розглянути подання без виклику чи повідомлення сторін.

Відповідно до ч.2 ст.439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 23.03.2017 року на виконання до Ужгородського МВ ДВС надійшов виконавчий лист разом із заявою стягувачки про відкриття виконавчого провадження.

05.04.2017 року керуючись ст.ст. 17, 19, 20,25 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53690584 з примусового виконання виконавчого листа №308/11189/16-ц, виданим Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики у розмірі 429 000грн.

За результатами вжитих заходів, державним виконавцем Ужгородського МВ. ДВС ГТУЮ в Закарпатській області встановлено, що за боржником зареєстровано домоволодіння за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Весела, 14. Керуючись ч.4 ст.25, ЗУ «Про виконавче провадження» вищевказаний виконавчий документ разом із матеріалами провадження було передано за належністю до Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

Станом на 27.10 2017 року по ВП №53690584 боржником рішення суду не виконано, та не надано жодних пояснень та підтверджень про намір його виконання.

Зі змісту подання Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про примусове проникнення в жиле приміщення божника вбачається, що в рамках виконавчого провадження проведено ряд виконавчих дій, а саме: 25.10.2017 року, на підставі ст. 5, 11 ЗУ «Про виконавче провадження» було направлено запити до Державної фіскальної служби України, органів Пенсійного фонду України, а також в реєструючі майно установи для перевірки майнового стану та рахунків боржника. Відповідно до відповідей, що надійшли, із вказаних установ у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, а також відсутні рахунки у банківських установах. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження зазначеного вище до матеріалів подання надано не було.

Обґрунтовуючи подання заявник посилається на те, що 16.06.2017 року та 16.08.2017 року державним виконавцем здійснено виїзди, про що були надіслані відповідні листи-повідомлення, за адресою зареєстрованого за боржником домоволодіння, проте жодного разу його вдома не було. При цьому, заявник вказує, що при виїзді 16.08.2017 року за місцем проведення виконавчих дій знаходилась особа, яка представилася батьком боржника, так за його твердженням ОСОБА_2 за даною адресою не проживає, та майна не має.

Відповідно до п.12 ч.3ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно пункту четвертого та тринадцятого частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

- звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

- за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Законом України №1404-VIII передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, при цьому рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника має бути вмотивованим, а предметом доказування при розгляді подання про примусовий вхід до приміщення божника є ухилення боржника від виконання рішення суду та чинення боржником перешкод державному виконавцю щодо реалізації останнім прав та обовязків спрямованих на опис та арешт майна боржника.

Крім того, кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року декларує: «Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції». В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобов'язання не тільки якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук боржника або дитини чи про постановляння вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи.

Цією ж статтею встановлено, що при виконанні судових рішень державний виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників - фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належні боржникові майно, яке там знаходиться та на яке за законом можливо звернути стягнення. Згідно передбачених норм вбачається, що суд розглядає питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника на підставі наявного права державного виконавця безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними.

За змістом наведених правових норм примусове проникнення до житла - це крайній захід, якому повинні передувати всі інші передбачені законодавством дії щодо виконання рішення суду.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу про те, що боржника було повідомлено про проведення виконавчих дій з виходом до вказаного житла, про призначення часу і дати проведення виконавчих дій чи обізнаність боржника про проведення виконавчих дій саме 16 липня 2017 року та 16 червня 2017 року. Встановлений в актах факт, що при здійсненні виходу за адресою боржника потрапити до будинку не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, не свідчить про перешкоджання у вчинені виконавчих дій боржником. Крім того, фіксування державним виконавцем в акті того факту, що двері до квартирі зачинені, не дають підстав вважати, що йому чинились перешкоди для проникнення в приміщення.

Таким чином, подані матеріали про примусове проникнення до житла боржника не свідчать про те, що боржник належним чином повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, останній чинив цьому перешкоди та не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.

Враховуючи наведене, а також те, що чинним законодавством України (ст. 439 ЦПК України) передбачено вичерпний перелік випадків, надання дозволу про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника: фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), суд приходить до висновку, що підстави для задоволення подання державного виконавця про примусове входження в будинок що знаходиться за адресою: с. Сторожниця, вул. Весела, 14, Ужгородського району, Закарпатської області, відсутні, окрім іншого, ще і будуть порушені гарантовані Конституцією України права власників вказаного домоволодіння щодо недоторканості житла.

Крім того, статтею 439 ЦПК України передбачено вичерпний перелік випадків, надання дозволу про примусове проникнення до житла, а не входження до житла, про що просить державний виконавець у поданні.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ст.ст. 12, 81, 89, 260, 439 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ухвалив:

У задоволенні подання Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про примусове проникнення в жиле приміщення боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4