РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 562/880/17

Провадження № 22-ц/4815/118/18

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: ОСОБА_1

Рішення ухвалене в м. Здолбунів Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В.

судді: Шимків С.С., Хилевич С.В.

секретар судового засідання Брикса Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника АТ КБ "ПриватБанк" адвоката ОСОБА_4 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про припинення зобовязань, -

В С Т А Н О В И В :

13 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк"), в якому просив припинити зобовязання, що виникли між ним та банком, а саме дію договору кредиту.

В обґрунтування вказаного позову покликається на те, що 23.11.2010 між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПриватБанк" було підписано анкету-заяву №184064621. Відповідно до цієї анкети позивачу видано кредитну картку з кредитним лімітом 500 грн., зі строком дії картки до листопада 2011 року.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 січня 2016 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором №б/н від 23.11.2010 в сумі 27643,22 грн. В частині стягнення штрафу та пені відмовлено.

Зазначає про те, що на виконання вказаного рішення ним було сплачено 35 500 грн., тобто повністю виконано зобовязання за кредитним договором, однак банк і надалі нараховує йому відсотки та пеню. У звязку з наведеним, просив припинити дію договору (анкети-заяви №184064621) від 23.11.2010, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПриватБанк", у звязку з повним його виконанням.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про припинення зобов'язання задоволено: припинено дію договору (анкети-заяви №184064621) від 23.11.2010 року укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПриватБанк" у звязку з повним його виконанням. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" адвокат ОСОБА_4 вважає, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи.

Зазначає про те, що в підґрунтя оскаржуваного рішення покладено розрахунок заборгованості наданий позивачем, який в розумінні ст.ст.77,79 ЦПК України не є належним та достовірним доказом.

Вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що між сторонами відсутня домовленість щодо нарахування відсотків за користування кредитом в подвійному розмірі, а також сплати штрафів та пені у разі невиконання належним чином зобовязання.

Щодо висновку суду про повне виконання позивачем зобовязання за кредитним договором, зазначає, що 26.01.2016 Здолбунівським районним судом було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором від 23.11.2010, яка станом на 31.07.2015 складає 27643,22 грн. Кредитний договір за вказаним рішенням не розірвано. Розмір заборгованості 27643,22 грн. визначено станом на 31.07.2015, натомість погашення заборгованості відбувалося протягом лютого-липня 2016 року, тобто через рік.

Вказує на те, що оскільки звернення кредитора до суду із позовною заявою чи прийняття судом рішення про стягнення заборгованості не зупиняє дію зобовязання, за яким проводиться стягнення заборгованості. банк продовжив нараховувати відсотки, комісію та пеню за неналежне виконання договору і на момент сплати позивачем 35000 грн. заборгованість по договору вже була зовсім іншою і значно більшою.

Вважає, що кредитний договір діє і по нині, оскільки позичальником зобов'язання з повернення кредиту належним чином не виконані, у звязку з чим відсутні правові підстави вважати кредитний договір фактично виконаним.

На підставі викладеного, просив скасувати рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12.04.2018 року та ухвалити нове яким в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 вважає апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення. Натомість рішення суду першої інстанції ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Вказує на те, що ним було надано розрахунок за кредитним договором, з якого вбачається, що в нього відсутня заборгованість за кредитним договором, банк не надав належних та допустимих доказів на спростування цього розрахунку.

Зазначає про те, що з розрахунку наданого банком вбачається, що банк двічі нараховував відсотки за той самий період.

Крім того, вказує на те, що не заслуговують на увагу покликання в апеляційній скарзі на те, що кредитний договір не припинено і не розірвано. Банк припинив в односторонньому порядку можливість користування карткою.

На підставі викладеного, просив рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12.04.2018 залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" без задоволення.

ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 викладену позицію в відзиві підтримали в судовому засіданні.

Представник АТ КБ "ПриватБанк" завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явився та причин неявки не повідомив, тому колегія суддів вважає за можливе продовжити розгляд за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 23 листопада 2010 року позивачем підписано анкету-заяву № 184064621. Відповідно до цієї анкети позивачу видано кредитну карточку з кредитним лімітом 500 (пятсот) грн. Строк дії картки до листопада 2011 року. Строк дії картки не продовжувався.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 січня 2016 року в справі № 562/2699/15-ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 23 листопада 2010 року в сумі 27643,22 грн. У решті позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.

Після ухвалення судового рішення позивач сплатив на користь банку 35500 грн., що стверджується платіжними документами. Ці обставини визнані відповідачем.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано доказів на спростування розрахунку позивача. Тому суд першої інстанції погодився з твердженням позивача, що він повністю виконав свої зобовязання за кредитним договором. Погасив всю суму заборгованості, а тому зобовязання за кредитним договором (анкетою-заявкою від 23 листопада 2010 року № 184064621) є припиненим.

Колегія суддів погоджається з таким висновком суду першої інстанції та зазначає про наступне.

Пред'явивши позов про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і його позовні вимоги були задоволені частково (за виключенням штрафів та пені) рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 січня 2016 року (а.с.7-8).

Після пред'явлення вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування за його умовами та стягнення з відповідачів процентів за користування кредитними коштами.

Відповідний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 564/2199/15-ц та п. 91 постанови Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, який відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також, судом першої інстанції встановлено, що рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 січня 2016 року на даний час виконано, що не заперечується відповідачем.

За порушення строків виконання вказаного рішення банк мав право на виплати передбачені статтею 625 ЦК України для стягнення з відповідача на користь банку боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Однак вказана вимога позивачем не заявлялась, а тому судом не вирішується відповідно до положень ст. 13 ЦПК України.

Виходячи з наведеного та розяснень даних в п. 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Відповідно до ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов'язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обставини, на які покликається представник банку в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують. При дослідженні матеріалів справи та встановленні характеру правовідносин між сторонами у справі, визначенні способу їх правового регулювання, судом першої інстанції були дотримані норми як матеріального так процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки про необхідність відмови в позові банку.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Сплачена боржником ОСОБА_2 сума в розмірі 35500 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» на виконання рішення Здолбунівського районного суду 26 січня 2016 року в справі № 562/2699/15-ц на погашення заборгованості за договором № б/н від 23 листопада 2010 року в сумі 27643 (двадцять сім тисяч шістсот сорок три) грн. 22 коп., значно її перевищує.

З огляду на наведене вище, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виконання ОСОБА_2 обовязку перед банком проведено належним чином.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2018 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.В. Хилевич

ОСОБА_5