Справа№592/2705/17
Провадження №2/592/72/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання - Мазіної К.С., позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом (а.с.82-86) і свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач ОСОБА_3 за рішенням суду від 22.03.2016 року по справі № 592/5462/15-ц стали співвласниками домоволодіння (незавершене будівництво), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки (по ? кожному) яка знаходиться за тією же адресою: АДРЕСА_1. За рішенням суду від 28.03.2014 року шлюб між ними був розірваний. Будинок подружжя за час шлюбу в експлуатацію не ввели. Вказаний житловий будинок був придбаний подружжям за час шлюбу, та за час шлюбу був реконструйований (добудований), але без проекту та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Всі роботи по реконструкції були закінчені в 2011 році. Вона в 2016 році притягнута до адміністративної відповідальності в сфері містобудівної діяльності та сплатила штраф в розмірі 510грн. В будинку після розірвання шлюбу мешкають вона, відповідач, та їхня дочка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Будинок має вид закінченого будівництва та фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням сторонами по справі, але не приймається до експлуатації з вини відповідача. Даний факт перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ зазначеного майна, виділ майна в натурі. Відповідач постійно ігнорує їх прохання ввести будинок в експлуатацію, та поділити будинок в натурі. Життя у неї в одному будинку з відповідачем є неможливим. Відповідач постійно вчиняє сварки, не дбає про майно, не бажає йти на порозуміння з позивачем. Відповідач зовсім не сплачує аліментів на дитину, ставить її та їхню дочку в скрутне фінансове становище. Відповідач також часто вчиняє дрібні сварки. За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об'єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об'єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об'єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом і спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому виходячи з судової практики, суд може визнати право на частину об'єкта незавершеного будівництва за кожної зі сторін. Вважає, що при вирішенні даного спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток, та визнати за нею права власності на 2/3 частини спірного об'єкта незавершеного будівництва). Згідно ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його, та шкодив інтересам сім'ї. Частиною третьою ст.70 СК України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Позивач вважає порушеним її право на частину спільно набутого майна подружжя (об'єкта незавершеного будівництва - збудованого за час шлюбу, але не прийнятого до експлуатації жилого будинку, державна реєстрація права власності на який не здійснена), яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу між сторонами, та що способом захисту цього порушеного права фактично є визнання права позивачки на частину спільного сумісного майна подружжя. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на 2/3 частини об'єкта незавершеного будівництва домоволодіння (індивідуальний житловий будинок), який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав заперечення на позов. Новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, тому такий об'єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві сумісної власності подружжю і з дотри будівельних норм і правил поділу між ними. Будинок подружжя за час шлюбу в експлуатацію не ввели. Станом на сьогодні будинок не приймається до експлуатації, так як є об'єктом незавершеного будівництва і являє собою сукупність будівельних матеріалів. Оскільки, згідно правового висновку ВСУ майно набуває юридичного статусу житлового будинку (тобто - домоволодіння) після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього, будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є об'єктом незавершеного будівництва, і не може бути домоволодінням (житловим будинком) до прийняття його в експлуатацію. З цього слід зробити висновок, що будинок не може бути поділений відповідно до ст.69 СК України як житловий будинок (об'єкт домоволодіння). Всі будівельні роботи в домоволодінні ще не закінчені. Просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову.

Свідок ОСОБА_5 - рідний брат позивачки, пояснив, що будівництво по АДРЕСА_1 було розпочато в 2002 році, прибудови до будинку були збудовані в 2007 році, будівництво в домоволодіння було завершено в 2011 році. Будинок експлуатується, в ньому можна проживати.

Судовий експерт ОСОБА_6 роз'яснила, що ступінь будівельної готовності об'єктів незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_1, становить 100%, за виключенням сараю «Ж», ступінь готовності якого становить 84%. В подальшому може бути поділений в натурі цей житловий будинок.

Свідок ОСОБА_7. - головний спеціаліст Управління державного архітектурно-будівельного контролю, який складав акт перевірки, припис про усунення порушення вимог законодавства, пояснив, що будівництво об'єктів нерухомого майна, зокрема будинків, проводиться на підставі дозволу на будівництво, отриманого будівельного паспорту чи паспорту забудови земельної ділянки. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, які були самочинно збудовані, регулюється постановою КМУ від 13.04.2011 року №461. На підставі рішення суду про визнання права власності на самочинно збудований об'єкт, за результатами проведення технічного обстеження об'єкта заповнюється декларація, яка в подальшому реєструється. Ним проводилася перевірка збудованих об'єктів будівництва за адресою АДРЕСА_1 і встановлено, що прибудови «а1» та «а2» до житлового будинку АДРЕСА_1 збудовані самовільно без документа дозвільного характеру та затвердженої проектної документації.

Допитаний як свідок ФОП ОСОБА_8 пояснив, що ним був складений звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку (А-І) з прибудовами а1 та а2, господарських будівель за адресою АДРЕСА_1, згідно з яким встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації цих об'єктів, надані рекомендації щодо усунення недоліків (проведення ремонтних робіт) по сараю «Ж».

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, показання свідків, роз'яснення судового експерта, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_3 за час шлюбу придбали будинок за адресою АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 14.05.2002 року (а.с.37) і за час спільного подружнього життя реконструювали цей будинок (добудували прибудови до будинку), збудували господарські будівлі.

За рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 28.03.2014 року шлюб між сторонами був розірваний. Після розірвання шлюбу сторони та їх неповнолітня донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, продовжують проживають в будинку по АДРЕСА_1.

За рішенням Апеляційного суду Сумської області від 22.03.2016 року визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 незавершене будівництво - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та визнано за сторонами право власності на ? частину за кожним, земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15-18).

Домоволодіння по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку А-1, прибудов «а1», «а2», майстерні «Е», сараю «Ж», погріба «п/г», навісу «К», вбиральні «Н», огорожі №3-6, що підтверджується технічним паспортом (а.с.29-32). Загальна площа житлового будинку - 68,3 кв.м.

В технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_1 зазначено, що прибудови «а1» та «а2» збудовано самовільно. Прибудова «а1» є кухнею, площею 30 кв.м, прибудова «а2» є санвузлом, площею 7,2 кв.м. Прибудови були збудовані в 2007 році, господарські будівлі з 2003 року по 2011 рік.

Згідно з актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм від 05.12.2016 року, складеного головним спеціалістом Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_7 (а.с.21-22), будівництво прибудови «а1» та «а2» було здійснено без відповідного документу дозвільного характеру та затвердженої проектної документації, а саме недотримані умови абзацу 1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», згідно яких будівництво здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Цей акт перевірки, припис та протокол про адміністративне правопорушення (а.с.21-24) були складені відносно позивача ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7. пояснив, що ним проводилася перевірка збудованих об'єктів будівництва за адресою АДРЕСА_1 і встановлено, що прибудови «а1» та «а2» до житлового будинку АДРЕСА_1 збудовані самовільно без документа дозвільного характеру та затвердженої проектної документації. З акту перевірки від 05.12.2016 року, складеного ОСОБА_7 (а.с.21) вбачається, що такий висновок зроблений на підставі дослідження технічного паспорту на будинок, інвентаризаційної справи. У позивача ОСОБА_1 на час перевірки були відсутні дозвільні документи та затверджений проект.

Відповідачу ОСОБА_3 надавався дозвіл на будівництво прибудов, сараю, майстерні, вбиральні, переобладнання кухні в житлову кімнату. На підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.04.2004 року №284 дозволено ОСОБА_3 будівництво двоповерхової житлової добудови, розміром 6,00х6,00м, сараю-майстерні, розміром 5,00х8,00м, сараю, розміром 8,00х7,80м, гаража, розміром 6,50х3,50м, вбиральні, розміром 1,20х1,20м, переобладнання кухні, площею 15,6 кв.м в житлову кімнату по АДРЕСА_1 (а.с.91). Для огляду в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 надав відповідний проект на будівництво житлової добудови.

Відповідно до ст..27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Згідно з ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Будівельний паспорт на будівництво прибудов «а1», «а2» сторонам не видавався, але відповідний дозвіл на будівництво ОСОБА_3 отримав і мав проект будівництва будинку, який надав суду для огляду в судовому засіданні..

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року №461 прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів проводиться згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 складений звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 (а.с.210-229), згідно з яким встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Стосовно сараю «Ж» зазначено, що він є непридатним до нормальної експлуатації, надані рекомендації щодо усунення недоліків, проведення робіт щодо сараю «Ж» - змонтування стін на всю висоту будівлі, встановлення вхідних дверей.

Житловий будинок має вид закінченого будівництва та фактично експлуатується сторонами за своїм функціональним призначенням. Житловий будинок з господарськими будівлями не приймається в експлуатацію з вини відповідача. Відповідач ОСОБА_3 вважає, що будинок та господарські будівлі потребують проведення будівельних робіт, ці будівлі не готові до прийняття в експлуатацію. Також між сторонами, як колишнім подружжям, виникають конфлікти, стосунки між ними напружені, що також впливає на рішення ОСОБА_3 не вводити будинок з господарськими будівлями в експлуатацію.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи (а.с.161-172) ступінь будівельної готовності об'єктів незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_1, а саме житлового будинку А-1, прибудови «а1», «а2», майстерні «Е», погріба п/г, навіса «К», вбиральні «Н», огорожі №3-6 становить 100%. Об'єкти незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_1 - житловий будинок А-1, прибудови «а1», «а2», майстерня «Е», погріб п/г, навіс «К», вбиральня «Н», огорожа №3-6 за своїм функціональним призначенням можливо вважати готовими для введення в експлуатацію. Сарай «Ж» за своїм функціональним призначенням не готовий для введення в експлуатацію, ступінь його готовності становить 84%.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі №6-47цс16, виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об'єкт будівництва (об'єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду, її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

За рішенням суду незавершене будівництво - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Спірний об'єкт незавершеного будівництва - індивідуальний житловий будинок А-1 з прибудовами «а1» та «а2», загальною площею 68,3 кв.м, господарські будівлі та споруди - майстерня «Е», погріб «п/г», навіс «К», вбиральня «Н», огорожа №3-6 є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, цей будинок з переліченими господарськими будівлями фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача, позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна. Є правові підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірного об'єкта незавершеного будівництва - індивідуального житлового будинку А-1 з прибудовами «а1» та «а2», загальною площею 68,3 кв.м, господарських будівель та споруд - майстерні «Е», погрібу «п/г», навісу «К», вбиральні «Н», огорожі №3-6, які мають готовність 100%, розташовані за адресою АДРЕСА_1, що не звільняє позивача ОСОБА_1 від обов'язку здати його в експлуатацію в установленому законодавством порядку та провести державну реєстрацію. Пунктами 67, 68 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачена державна реєстрація права власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Оскільки за висновком судової будівельно-технічної експертизи сарай «Ж» не готовий для введення в експлуатацію, ступінь його готовності становить 84%, необхідні роботи для безпечної експлуатації сараю «Ж» не проведені, суд вважає необхідним не включати його в перелік господарських будівель за заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Зазначена норма в такій редакції набрала чинності з 08.07.2017 року.

На час звернення з позовом до суду ч.2 ст.70 СК України була в наступній редакції «при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї».

Позивач не довела, що за час шлюбу відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив майно. Відсутні докази, що за час шлюбу відповідач ухилявся від утримання доньки. Дійсно відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, але позивачем за рішенням суду стягнута пеня за прострочення сплати аліментів, а також збільшений розмір аліментів на утримання доньки. Проживання доньки сторін ОСОБА_4 з позивачем не є підставою для визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини об'єкта незавершеного будівництва.

Отже, підстави для визнання за позивачем права власності на 2/3 частини об'єкта незавершеного будівництва відсутні.

Позивачем при зверненні з позовом до суду сплачений судовий збір в розмірі 3500грн. за вимогу про визнання права власності на ? частину об'єкта незавершеного будівництва, при уточненні вимог щодо визнання права власності на 2/3 частини позивач доплатила 1175грн. судового збору. Позивачем ОСОБА_1 сплачено 3961,60коп. за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Згідно з ст..141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3500грн. в відшкодування судового збору і оскільки вимоги задоволені частково стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3000грн. в відшкодування витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Керуючись ст.ст.60,63, 69,70 СК України, ст..ст.368, 372 ЦК України, ст.ст. 2, 12,13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини об'єкта незавершеного будівництва - індивідуального житлового будинку А-1 з прибудовами «а1» та «а2», загальною площею 68,3 кв.м, господарських будівель та споруд - майстерні «Е», погрібу «п/г», навісу «К», вбиральні «Н», огорожі №3-6, які розташовані за адресою АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3000грн. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3500грн. в відшкодування судового збору.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко