АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1508/18 Справа № 205/3319/17 Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник К. О. Доповідач - Куценко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Дніпро 30 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя частково задоволена заява позивача ОСОБА_3 та забезпечено позов шляхом накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 /а.с.77-78/.

Не погодившись із такою ухвалою, відповідач ОСОБА_2 звернулась із апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Скаргу мотивує відсутністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову та доказів щодо загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову, а також не взяттям до уваги судом першої інстанції інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обґрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Предметом спору у справі є визнання за позивачем права власності на ? частину будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та на ? частину земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва і обслуговування вказаного житлового будинку площею 1200 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Разом із позовом ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок за адресою АДРЕСА_1, який зареєстровано за ОСОБА_2 та був придбаний за час шлюбу і належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.151 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_3, а вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

При вжитті заходів забезпечення позову судом обґрунтовано враховано як зміст вимог ОСОБА_3, які полягають у визнанні за ним права власності на ? частину домоволодіння будинку, так і співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункти 3 і 4 постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Доводи апеляційної скарги про те, що, вживаючи заходи забезпечення позову, суд не врахував відсутність доказів на підтвердження обставин реальної загрози невиконання чи можливого утруднення виконання судового рішення про задоволення позову є необґрунтованими. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для забезпечення позову з огляду на предмет позову та наявність спору між сторонами щодо належності майна.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що накладаючи арешт на нерухоме майно, судом першої інстанції не враховано інтереси двох дітей (малолітнього та неповнолітнього), які зареєстровані та проживають в будинку, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки застосований вид забезпечення позову - накладення арешту на нерухоме майно має тимчасовий характер та спрямований на запобігання відчуження майна і жодним чином не обмежує відповідача та членів її сім'ї можливості користуватися вказаним майном.

В решті доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про необхідність застосування заходів забезпечення позову до вирішення позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2017 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.