УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року

Барський районний суд Вінницької області в складі:

судді Єрмічової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Олійник О.А., заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Барського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2011 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2011 року Барським районним судом Вінницької області ухвалено заочне рішення в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (скорочене найменування ПАТ КБ "ПриватБанк") до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Барського районного суду Вінницької області із заявою про перегляд заочного рішення. У заяві вказав, що копію вказаного вище заочного рішення він отримав поштою 3 листопада 2017 року, відповідно до змісту рішення суду від 16 грудня 2011 року відсутні дані про те, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання на 16 грудня 2011 року за своїм місцем реєстрації по АДРЕСА_1 Чернігівської області, тому він не з'явився у судове засідання і не повідомив суд про причини неявки. Крім того, заявник вказав, що судом у порушення вимог процесуального законодавства та положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не було зроблено запит про його місце реєстрації з метою надсилання кореспонденції за такою адресою. Тому заявник зазначає, що судову повістку він не отримував, що позбавило його можливості прибути в судове засідання. Поряд з цим, заявник ОСОБА_1 вважає, що станом на час звернення позивача до суду з позовом до нього, як поручителя за договором позики, що був укладений з ОСОБА_3, строк дії поруки закінчився, що є підставою для відмови у позові.

Заявник вважає, що в даному випадку є в сукупності дві підстави для скасування заочного рішення, передбачені цивільним процесуальним законодавством, а тому просить скасувати заочне рішення ухвалене 16 грудня 2011 року Барським районним судом Вінницькій області у вищевказаній справі та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 29 січня 2018 року, заяву про перегляд заочного рішення Барського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2011 року підтримали та просили її задовольнити.

Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 24 січня 2017 року, у судове засідання не з'явилася, надіслала суду письмові заперечення. Відповідно до змісту письмових заперечень, представник позивача заперечує проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, оскільки вважає її безпідставною та необґрунтованою. Зазначає, що при спеціальному порядку суд першої інстанції може переглянути заочне рішення, тільки якщо відповідач посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи у випадку відсутності відповідача з поважних причин; порушення норм процесуального права при ухваленні заочного рішення може бути підставою тільки для апеляційного оскарження. Враховуючи те, що у матеріалах цивільної справи наявні докази належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про судове засідання 16 грудня 2011 року та відсутні його будь-які заперечення, заяви чи клопотання, тому ухвалення заочного рішення Барським районним судом Вінницької області 16 грудня 2011 року було з дотриманням вимог процесуального законодавства. Щодо наявності у заявника нових доказів, що істотно впливають на вирішення справи судом, то представник позивача вказала, що положення цивільного законодавства щодо строку дії поруки існували на час ухвалення судом оскаржуваного рішення, тому суд надавав їм оцінку та прийняв рішення. Відтак, представник позивача просила залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлялися належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заявник та його представник не заперечували щодо розгляду даної заяви за відсутності інших осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши заявника, його представника, ураховуючи письмові заперечення представника позивача, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, письмові докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, скасування заочного рішення судом, який виніс рішення, можливе у випадку встановлення одночасно двох обставин: 1) відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем у конструкції коментованої статті сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причини неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише сукупність цих двох умов є підставою для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 76 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання позовної заяви від 24 травня 2011 року) судова повістка фізичній особі вручається особисто під розписку, яка з відміткою про дату вручення в той самий день повертається до суду. Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 5 ст. 74 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання позовної заяви 24 травня 2011 року) судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

На виконання вимоги ч. 3 ст. 122 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання позовної заяви від 24 травня 2011 року) Барським районним судом Вінницької області 18 жовтня 2011 року, вихідний № 8456, було зроблено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача ОСОБА_1 щодо надання інформації про його зареєстроване місце проживання (перебування) (а.с. 37).

Згідно з довідкою адресного довідкового бюро МВ УМВС України в Чернігівській області відповідач ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_1 (а.с. 37 на звороті).

Саме за вказаною адресою ОСОБА_1 надсилалися судові повістки про виклик у судові засідання.

Зокрема, ОСОБА_1 було надіслано судову повістку на 16 грудня 2011 року, яку він отримав 1 грудня 2011 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення про вручення повістки про виклик у суд на вказану дату (а.с. 46), однак ОСОБА_1 не прибув у судове засідання та не повідомив суд про причини неприбуття, а тому не з'явився без поважних причин.

16 грудня 2011 року Барським районним судом Вінницької області постановлено ухвалу про заочний розгляд цивільної справи за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено повністю.

Суд звертає увагу, що судові повістки про виклик у судові засідання у даній справі надсилались відповідачеві ОСОБА_1 за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем реєстрації та відповідно до вищевказаних положень статей 74, 76 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання позовної заяви від 24 травня 2011 року).

Таким чином заочний розгляд вказаної справи проведено з дотриманням умов, передбачених ст. 224 ЦПК України (у редакції чинній на момент подання позовної заяви від 24 травня 2011 року), де зазначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та одночасного існування таких умов: у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вирішуючи чи мають істотне значення для правильного вирішення справи, обставини, на які посилається заявник, суд ураховує положення частини четвертої статті 559 ЦК України, де передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що заявником та представником заявника у судовому засіданні не було надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність обох підстав що передбачені ст. 288 ЦПК України для скасування заочного рішення, відтак заяву слід залишити без задоволення.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що заявник не позбавлений можливості оскаржити заочне рішення Барського районногосуду Вінницької області від 16 грудня 2011 року вапеляційному порядку, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленим цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1, частинами 2, 5 ст. 258, частинами 4, 5, 6, 8 ст. 259, ч. 1 ст. 260, ч. 1 ст. 261, ч. 2 ст. 272, ст. 287 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Барського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2011 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Повна ухвала суду складена 5 лютого 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя