Справа № 347/1124/18
Провадження № 2/347/613/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гордія В.І., з секретарем Корбутяк Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В судове засідання представник позивача, ОСОБА_3 не зявиввся, проте звернувся до суду з клопотанням, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, а справу просить розглядати без його участі.

Із позовних вимог видно, що 27.02.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 634/29-09 на картковий рахунок, згідно якого відповідачу було надано кредит на суму 5 000 доларів США зі сплатою 21 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном погашення 26.02.2010 року. Згідно кредитного договору відповідач зобовязався здійснювати погашення кредиту. На забезпечення вимог, які виникають з даного кредитного договору між банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договори поруки № 634/29-10, згідно до якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобовязання. Однак відповідачі умов кредитного договору у визначений термін не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 186 064, 85 грн.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також в своїй заяві просить відмовити в задоволенні позову, застосуваши позовну давність до позовних вимог..

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитор зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно кредитного договору № 634/29-09 від 27.02.2008 року (а.с. 5-6), позивач надав позичальнику кредит на суму 5000 доларів США під 21 % річних.

У відповідності до положень ч.2 ст.1054 ЦК України та згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як видно з матеріалів справи початок прострочення по кредитному договорі № 634/29-09 від 27.02.2008 року (згідно розрахунку Банку) почалася 06.08.2008 року, а позивач звернувся до до суду 11.06.2018 року, тобто з пропуском позовної давності.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Враховуючи ст. 267 ч.2 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Ст. 267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як видно із заяви відповідача, він просить застосувати позовну давність до даного позову.

Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. А у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст. 554 ЦК України).

Згідно договору поруки № 634/29-10 від 27.02.2008 року (а.с.11), поручителем відповідача ОСОБА_1 є ОСОБА_2, що передбачає його солідарну відповідальність перед кредитором за невиконання зобовязань ОСОБА_1

Як передбачено п.6.1. вищенаведеного договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його укладення уповноваженими представниками Сторін та діє до виконання у повному обсязі зобовязань за договором кредиту і цим Договором.

Однак, у п. 17.11 Висновків Верховного Суду України у цивільних справах за ІІ півріччя 2015 року, викладена наступна правова позиція.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами згідно зі ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 вересня 2015 р. у справі № 6-1085цс15).

Тобто, оскільки минули строки позовної давності до вимог по останньому черговому платежу передбаченому по кредитному договору, то суд вважає, що пройшли строки позовної давності для звернення до суду з позовом і по договору поруки, яким було забезпечено виконання зобовязання за кредитним договором.

Отже, у позові ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. 256, 257, 267, 546-547, 550, 553-554, 612, 625, 1046-1054 ЦК України та керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 280, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було поданопісля 30-ти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системиможе бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд.

СУДДЯ: В.І. Гордій