ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/536/18 Справа № 185/2640/17 Суддя у 1-й інстанції - Бабій С.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк»в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Фінростбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та просило суд стягнути з відповідача на користь банку грошові кошти у розмірі 107 000 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 16.10.2014 № 660 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фінростбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.10.2014 № 113 «Про початок процедури ліквідації АТ «Фінростбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фінростбанк» строком на 1 рік з 16.10.2014 року по 16.10.2015 року включно, який в подальшому було подовжено до 16 жовтня 2017 року.

На виконання вимог законодавства Уповноваженою особою Фонду проведена перевірка правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. За результатами зазначеної перевірки було виявлено нікчемність дострокової видачі грошових коштів ОСОБА_2, який на той час був пов'язаною з банком особою, а саме - депозитів у розмірі 569 024,09 дол. США, 106 973,03 євро та 13 555 223,00 грн.

Обставинами, які свідчать про нікчемність правочину, за твердженням позивача, є те, що строки договорів банківських вкладів з ОСОБА_2 на момент видачі грошових коштів ще не закінчилися, станом на 12.06.2014 року відповідач був власником 50% статутного капіталу банку. Згідно Постанови Правління Національного банку України № 350/БТ від 12.06.2014р. АТ «Фінростбанк» віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів та установлено для АТ «Фінростбанк» обмеження в його діяльності, зокрема, не здійснювати дострокового повернення коштів інсайдерам та пов'язаним особам. Однак, в порушення зазначеної постанови, 13.06.2014 року через касу банку ОСОБА_2 достроково видані наступні грошові кошти:569 024,09 дол. США, призначення платежу - частково повернення вкладу згідно договору №2642-Д від 03/02/2014;106 973,03 євро, призначення платежу - частково повернення вкладу згідно договору №2769-Д від 20/02/2014;13 555 223,00 грн., призначення платежу - частково повернення вкладу згідно договору №2956-Д від 02/04/2014.

Отже, вважаючи неправомірним правочин щодо дострокової видачі АТ «ФІНРОСТБАНК» депозитів ОСОБА_2 - власнику 50% його статутного капіталу, який одночасно був також Головою Спостережної ради банку, АТ «Фінростбанк» просило суд, враховуючи неможливість сплати судового збору в повному обсязі, стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 107 000 грн.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Фінростбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з указаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Так, апелянт зазначив, що відповідач станом на 12.06.2014 року був власником 50% статутного капіталу ПАТ Фінростбанк та Головою Спостережної ради банку, що підтверджується витягом з Реєстру власників іменних цінних паперів та наказом № 133-К від 23.09.2014 року про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_2 з посади Голови Спостережної ради. Щодо надання оригіналів правочинів, з приводу яких виник спір, то апелянт зазначив, що вони не були передані уповноваженій особі Фонду гарантування, тексти цих договорів були отримані за допомогою програмного комплексу бухгалтерського обліку банку, розміщеного на компютерних засобах, який ведеться з часу реєстрації банку. Стосовно відсутності у виписках з особового рахунку відповідача інформації про строк розміщення вкладів, то зазначені виписки свідчать про рух коштів та не повинні містити інформації про строки розміщення вкладів.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

03 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (згідно із пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Частиною другою статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, представник АТ Фінростбанк належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом, відповідач повідомлений через сайт Судова влада. У звязку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Постановою Правління Національного банку України № 350/БТ від 12.06.2014 року АТ «Фінростбанк» було віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів. Пунктом 2 вказаної Постанови, з метою відновлення фінансового стану позивача, з дня прийняття постанови та до кінця вищевказаного строку установлено для обмеження в діяльності позивача, зокрема, не здійснювати дострокове повернення коштів інсайдерам та повязаним особам. При цьому одночасно зазначено, що повернення коштів інсайдерам та повязаним особам здійснювати тільки в разі погодження куратора АТ «Фінростбанк» (а.с.7-8).

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 жовтня 2014 року за №113 з 16 жовтня 2014 року розпочато процедуру виведення публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а.с.5)

Відповідно до копії рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12 жовтня 2015 року за №187 продовжено процедуру виведення публічного акціонерного товариства «Фінростбанк»з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а.с.6).

Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що відповідач ОСОБА_2 станом на 12.06.2014 року був власником 50% статутного капіталу ПАТ Фінростбанк та Головою Спостережної ради банку, строки дії договорів його вкладів у банку не закінчилися, тому видача грошових коштів 13.06.2014 року по цим правочинам відбулася з порушенням Постанови Правління Національного банку України № 350/БТ від 12.06.2014 року АТ «Фінростбанк», якою, зокрема заборонено здійснювати дострокове повернення коштів інсайдерам та повязаним особам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Фінростбанк», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для його задоволення з огляду на відсутність у матеріалах справи оригіналів чи належним чином засвідчених копій правочинів, з приводу яких виник спір.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України (у редакції 2004 року) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України (у редакції 2004 року) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України (у редакції 2004 року) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України (у редакції 2004 року) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, пунктом 2 частини 1 статті 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти в письмовій формі.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Матеріалами справи встановлено, що при зверненні до суду з позовом, як на підставу для його задоволення, банк посилався на тексти договорів вкладу від 03.02.2014 року, 20.02.2014 року, 02.04.2014 року, у яких другою стороною вказано ОСОБА_2 При цьому, оригіналів або належним чином завірених копій вказаних договорів, у яких міститься підпис відповідача та уповноваженої особи від банку, позивач не надав.

Суд першої інстанції дійшов правильного правового висновку про те, що надана позивачем текстова інформація щодо умов договорів банківського вкладу № 2642-Д, № 2769-Д, № 2956-Д, не відповідає критерію допустимості доказів з урахуванням п. 7.5 Положення про організацію операційної діяльність в банках України», яким передбачено, що відповідальність за організацію збереження первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку покладається на керівника банку.

На підставі наведеного колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог АТ Фінростбанк є законним та обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач станом на 12.06.2014 року був власником 50% статутного капіталу ПАТ Фінростбанк та Головою Спостережної ради банку, строк по його договорам банківського вкладу не закінчився, тому повернення йому грошових коштів було неправомірним, колегією суддів перевірені, однак вони не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог з огляду на відсутність належного підтвердження наявності договорів вкладу.

Посилання апелянта на те, що оригінали правочинів, з яких виник спір, не були передані уповноваженій особі Фонду гарантування, тексти цих договорів були отримані за допомогою програмного комплексу бухгалтерського обліку банку висновків суду першої інстанції не спростовують з наведених вище підстав.

Пояснення апелянта стосовно відсутності у виписках з особового рахунку відповідача інформації про строк розміщення вкладів, не мають правового значення для вирішення спору за умови відсутності оригіналів договорів вкладу від 03.02.2014 року між позивачем AT «ФІНРОСТБАНК» та відповідачем ОСОБА_2 № 2642-Д, від 20.02.2014 року N 2769-Д та від 02.04.2014 року № 2956-Д.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно досліджено фактичні обставини справи, їм дано належну правову оцінку, у звязку з чим апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375,382-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М.Деркач

ОСОБА_4

ОСОБА_5