Єдиний унікальний номер: 378/1009/17
Провадження № 2/378/30/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2018 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Шевченко Т. А.,

представника відповідача

ОСОБА_1 міської ради: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

його представника: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_3 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_5 посилаючись на те, що 29.01.1986 року рішенням №13 ОСОБА_1 міської ради йому виділено земельну ділянку розміром 0,06 га для будівництва житлового будинку по вул. Тесленка, 7 м. Тараща. У жовтні 2006 року він звернувся з письмовою заявою до ОСОБА_1 міської ради про передачу йому у приватну власність суміжної земельної ділянки площею 0,04 га по провулку Дільничний 5. Рішенням сесії ОСОБА_1 міської ради №47-5-V від 26.10.2006 року йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по вул. Тесленка, 7 в м. Тараща, яка складалася з двох суміжних земельних ділянок, а саме: земельної ділянки розміром 0,06 га за адресою вул. Тесленка, 7 та розміром 0,04 га по пров. Дільничий, 5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням ОСОБА_1 міської ради №734-56-VІ від 29.01.2016 року (п.3.2), скасовано рішення ОСОБА_1 міської ради №47-5-V від 26.10.2006 року в частині надання йому дозволу на розробку технічної документації про безоплатну передачу вищевказаної земельної ділянки у приватну власність. Про розгляд питання щодо скасування рішення ОСОБА_1 міської ради №47-5-V від 26.10.2006 року в частині надання йому дозволу на розробку технічної документації про безоплатну передачу земельної ділянки у приватну власність його жодним чином повідомлено не було. Він звернувся до Таращанського районного суду з адміністративним позовом про визнання незаконним п.3.2 рішення ОСОБА_1 міської ради №734-56-VI від 29.01.2015 року та п.3.1. рішення ОСОБА_1 міської ради №787-59-VI від 28.04.2015 року. Постановою Таращанського районного суду від 01.07.2015 року та додатковою постановою Таращанського районного суду від 16.02.2016 р. вищезазначений адміністративний позов до ОСОБА_1 міської ради задоволено: визнано зазначені пункти рішень незаконними. Відповідачі 10 квітня 2017 року уклали договір №315 оренди земельної ділянки по пров. Дільничий, 5 в м. Тараща на період будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вважає даний договір оренди незаконним, таким, що порушує його права. В п. 1.6 оскаржуваного договору оренди орендодавець зазначив, що земельна ділянка на момент підписання вказаного договору нікому іншому не продана, не відчужена іншим особам, не є предметом застави, не обтяжена правами третіх осіб, не перебуває під арештом. Разом з тим, вказаний пункт договору оренди суперечить змісту та вимогам постанови Таращанського районного суду від 01.07.2015 року та додаткової постанови Таращанського районного суду від 16.02.2016 р., якими визнано незаконним пункт 3.2 рішення ОСОБА_1 міської ради Київської області №734-56-VI від 29.01.2015 року «Про розгляд клопотань і заяв» в частині скасування надання йому дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по вул. Тесленка, 7 в м. Тараща для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та визнано незаконним пункт 3.1 рішення ОСОБА_1 міської ради Київської області № 787-59-VI від 28.04.2015 року, яким відмовлено йому в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,04 га. А відтак, договір оренди №315 від 10 квітня 2017 р., укладений між відповідачами є незаконним, оскільки на момент його укладення є чинним рішення ОСОБА_1 міської ради №47-5-V від 26.10.2006 року, яким йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по вул. Тесленка, 7 в м. Тараща, яка складалася з двох суміжних земельних ділянок, а саме: земельної ділянки розміром 0,06 га за адресою вул. Тесленка, 7 та розміром 0,04 га по пров. Дільничий, 5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позивач просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки по пров. Дільничий, 5 в м. Тараща №315 від 10 квітня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 міською радою Київської області та ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, якою позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати без його участі на підставі наявних в справі доказів (а. с. 102).

Представник відповідача ОСОБА_1 міської ради Київської області ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що ОСОБА_5 кілька разів звертався до ОСОБА_1 міської ради з заявами про надання в користування земельної ділянки площею 0,04 га, з тих підстав, що нею він користувався з 2006 року. В заявах він надавав завідомо неправдиву інформацію, так як рішенням ОСОБА_1 міської ради №47-5-V від 26 жовтня 2006 року йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки по вул. Тесленка, 7 площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а не земельної ділянки площею 0,04 га по пров. Дільничий, 5, а тому користуватись останньою на законних підставах він не міг. Позивач вказував, що планує використовувати земельну ділянку по пров. Дільничий, 5 для ведення городництва, що не передбачено містобудівною документацією. Позивач зазначив в заявах, що використовував земельну ділянку, надану йому за рішенням ОСОБА_1 міської ради №47-5-V від 26 жовтня 2006 року для ведення городництва, тобто самовільно змінив її цільове призначення, що суперечить п. 3 даного рішення та ст. 20 ЗК України, якою визначено, що самовільна зміна цільового призначення земельної ділянки не допускається. Це є підставою для скасування дозволу на розробку технічної документації із землеустрою. В порушення вимог ст. 125 ЗК України та не виконавши рішення сесії міської ради, ОСОБА_5 самовільно почав користуватись вказаною земельною ділянкою. З моменту надання позивачу дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку до моменту скасування даного дозволу минуло майже дев'ять років, проте технічна документація на дану земельну ділянку не виготовлялась, що також є підставою для скасування дозволу на виготовлення технічної документації. Позивач помилково вважає, що при наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки - вона автоматично стає його власністю. Відповідно до ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Прохання позивача передати йому земельну ділянку для ведення городництва, суперечить містобудівній документації міста Тараща. При поданні заяви ОСОБА_5С, кадастровий план земельної ділянки по пров. Дільничий, 5 надано не було. За словами позивача земельна ділянка по вул. Тесленка 7 площею 0,10 га, щодо якої йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, - складалась з двох межуючих між собою земельних ділянок, а саме розміром 0,06 га по вулиці Тесленка 7 та 0,04 га по провулку Дільничий 5. Не зважаючи на це, ОСОБА_5 подає заяву про надання в користування земельної ділянки площею 0,04 га по пров. Дільничий 5, щодо якої, по його словах вже надано дозвіл на виготовлення технічної документації. Намагаючись обгрунтувати свої доводи, позивач прив'язує постанови Таращанського районного суду Київської області до своїх позовних вимог. Постановою суду від 01.07.2015 року визнано незаконними п. 3.2 рішення ОСОБА_1 міської ради №734-56-VІ від 29.01.2015 року та п.3.1 рішення №787-59-VІ від 28.04.2015 року. Проте, ці рішення не мають жодного відношення до предмету позову. Позивач не надав жодних доказів того, що спірний договір оренди укладений відповідачами з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідач - ОСОБА_1 міська рада Київської області направила до суду письмові заперечення на позов (а. с. 70-73).

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. ОСОБА_4 суду пояснив, що він із ОСОБА_3 повністю підтримують обґрунтування представника ОСОБА_1 міської ради по суті заявленого позову. Вважають, що позивач не набув ніяких прав на спірну земельну ділянку, не підтвердив свого права на неї. ОСОБА_5 не виготовив технічної документації на спірну земельну ділянку. Розроблення технічної документації це не право на земельну ділянку. Вважають, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступного.

Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

29.01.1986 року рішенням №13 ОСОБА_1 міської ради позивачу виділено земельну ділянку розміром 0,06 га для будівництва житлового індивідуального будинку по вул. Тесленка, 7 м. Тараща на праві постійного користування (а. с. 7).

Рішенням сесії ОСОБА_1 міської ради №47-5-V від 26.10.2006 року позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по вул. Тесленка, 7 в м. Тараща для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В п. 3 рішення ОСОБА_5 приступати до використання земельної ділянки без встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документу, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється (а. с. 8). Доказів того, що ОСОБА_5 розробив технічну документацію на дану земельну ділянку чи приступив до її розробки, звернувшись з цією метою до землевпорядної організації, останній суду не надав.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 01.07.2015 року та його додатковою постановою від 16.02.2016 року визнано незаконними та скасовано п.3.2 рішення ОСОБА_1 міської ради №734-56-VІ від 29.01.2015 року «Про розгляд заяв і клопотань» в частині скасування надання дозволу ОСОБА_5 на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Тесленка, 7 в м. Тараща та п. 3.1 рішення ОСОБА_1 міської ради №787-59-VІ від 28.04.2015 року, яким відмовлено ОСОБА_5С в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,04 га (а. с. 9-11, 108).

Після цього, ОСОБА_5 ще неодноразово повторно звертався до ОСОБА_1 міської ради з заявами про надання йому в користування земельної ділянки площею 0,04 га для ведення городництва, а саме: 08.04.2015 року, 12.08.2015 року та 23.11.2015 року і надати дозвіл на розробку технічної документації, мотивуючи своє прохання тим, що даною земельною ділянкою він користувався ще з 2006 року (а. с. 74,75, 77). Проте, як зазначив в судовому засіданні представник ОСОБА_1 міської ради ОСОБА_2, ОСОБА_5 було вкотре відмовлено в задоволенні вказаних його заяв з підстав невідповідності їх чинному законодавству, хоч спірною земельною ділянкою він самовільно, без будь-яких дозволів, користувався (а. с. 109). Земельні ділянки по вул. Тесленка, 7 та по провулку Дільничий, 5 в м. Тараща є суміжними окремими земельними ділянками, рішення про їх обєднання радою ніколи не приймались.

10 квітня 2017 року відповідачами ОСОБА_1 міською радою та ОСОБА_6 укладено договір оренди земельної ділянки №315 по пров. Дільничий, 5 в м. Тараща площею 0, 1000 га для будівництва житлового будинку, який зареєстрований в установленому порядку (а. с. 12-13).

Рішенням Таращанського районного суду від 18.04.2016 року ОСОБА_5 зобовязано усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 частиною орендованої ним земельної ділянки по провулку Дільничому, 5 в м. Тараща (а. с. 113-118), ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 27.07.2016 року вказане рішення Таращанського районного суду залишено без змін (а. с. 119-125). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, а рішення Таращанського районного суду від 18.04.2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 27.07.2016 року залишено без змін (а. с. 111-112).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 2 ч. 1 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що відносини, повязані з орендою землі регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Згідно із ст. 17 вказаного Закону обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1 та 2 статті 27 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними обєднаннями та організаціями.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що він, виходячи з вимог земельного законодавства України набув законних прав на земельну ділянку, яка розташована по провулку Дільничому, 5 в м. Тараща Київської області, тобто має на неї права, які в разі їх порушення, оспорення чи невизнання повинні бути захищені судом, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 202, 204 ЦК України, ст. ст. 12, 40, 116, 124, 125 ЗК України, ст. ст. 16, 17, 27 Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV, ст. ст. 4, 10, 12, 81, 82 ч. 4, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_3 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р. В. Гуртовенко