Справа № 591/6064/17
Провадження № 4-с/591/15/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі - Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за скаргою ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: 22500, м. Липовець, вул. Героїв Майдану, буд. 34; РНОКПП: НОМЕР_1) на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12.05.2015 року з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно. 23 жовтня 2017 року він отримав копію постанови державного виконавця за якою накладено арешт на належну йому на праві власності кімнату у гуртожитку під №124 по вул. Г. Кондратьєва, 143 в м. Суми. Зазначив, що йому не була вручена копія постанови про відкриття виконавчого провадження та державний виконавець не повідомляв його про наявність боргу зі сплати аліментів. Увесь час він намагався сплачувати аліменти в добровільному порядку, але стягувач відмовлялася повідомляти йому рахунок на якій необхідно перераховувати кошти. Окрім того, вважає що розмір заборгованості визначений державним виконавцем в сумі 32526 грн. не відповідає вартості майна на яке накладено арешт. Тому просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця ВП№47974418 від 12.10.2017 року про арешт накладений йому на праві власності кімнати № 124 по вул. Г. Кондратьєва, 143 в м. Суми.

В судовому засіданні заявник та його представник скаргу підтримали. Заяґвник також пояснив, що за місцем реєстрації в м. Суми вул. Г. Кондратьєва, 143 кім. 124 він не мешкав, оскільки доглядав за батьками та мешкав у м. Липовець. Наразі він також мешкає в м. Липовець, вул. Героїв Майдану, буд. 34 та працює у вказаному населеному пункті. Рішення суду про стягнення аліментів він отримував та знав про необхідність сплати аліментів, аліменти не сплачував через відсутність роботи та коштів. В даний час кімнату 124 він здає квартирантам.. Представник заявника також зазначив, що вказана кімната є єдиним житлом, що належить на праві власності заявнику, а тому на нього неможливо звернути стягнення.

Стягувач ОСОБА_2В скаргу заперечила та пояснила, що боржник два з половиною роки не сплачував аліментів, хоча він здає свою кімнату у найм та отримує від цього кошти. Вона звернулася до державного виконавця із заявою про накладення арешту на кімнату арешту на кімнату, оскільки заявник не платив аліменти та мав значну заборгованість зі сплати аліментів.

Державний виконавець Бистрик О.М. скаргу заперечила та пояснила суду, що у неї на виконанні перебувало на виконання виконавче провадження про стягнення аліментів з заявника на користь ОСОБА_2 Оскільки заявник мав значну заборгованість зі сплати аліментів за період більш ніж 3 місяці, вона відповідно до вимог закону наклала арешт на належне майно боржника. В даний час, за заявою боржника виконавче провадження передане до ВДВС за місцем роботи боржника. Вона направляла усі листи адресовані боржнику за адресами вказаними у виконавчому листі, але всі листи повернулися. Під час перевірки було виявлено, що у квартирі мешкали квартиранти.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду докази, вважає скаргу не обґрунтованою з огляду на таке.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу порушено їхні права чи свободи.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі виконавчого листа №591/2346/15-ц виданого Зарічним районним судом м. Суми 24.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 та доньки Катерини було відкрите виконавче провадження ВП№47974418.

Як вбачається з довідки державного виконавця (а.с. 41-42) за станом на 01.11.2017 року заборгованість зі сплати аліментів становила 32492,02 грн та склалася за період з квітня 2015 року по жовтень 2017 року.

Доводи заявника щодо можливого невірного визначення заборгованості зі сплати аліментів суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Будь-яких доказів на підтвердження того, що судом вирішене питання щодо розміру заборгованості визначеної державному виконавця суду не надано.

Посилання заявника на те, що він не був обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

При цьому суд зазначає, що сам ОСОБА_1 підтвердив той факт, що він був обізнаний про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів, але аліменти не сплачував, за місцем своєї реєстрації він не мешкав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має заборгованість зі сплаті аліментів понад три місяці у звязку з чим державним виконавцем правомірно прийняте рішення (постанова) від 12.10.2017 року про накладення арешту на належне боржнику майно у вигляді кімнати №114 по вул. Г. Кондратьєва, 143 в м. Суми (а.с. 6).

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці.

Суд вважає, що дії державного виконавця щодо арешту майна боржника не суперечать ст. 56, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник не виконує належним чином рішення суду про стягнення з нього аліментів та має заборгованість по аліментам понад три місяці.

Посилання заявника та його представника на положення ч. 7 ст 48 Закону України «Про виконавче провадження» щодо заборони звернення стягнення на його єдине житло, що йому належить на праві власності не заслуговує на увагу.

Частиною ч. 7 ст. 48 Закону визначено, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

В той же час будь яких належних доказів на підтвердження того, що вказана кімната є єдиним житлом боржника суду не надано. В той же час, заявник пояснив суду, що він мешкає поза межами м. Суми у своїх батьків. З пояснень заявника вбачається, що вказану кімнату боржник для власного проживання не використовує, а здає її в найм.

Також при вирішенні даної скарги суд враховує й те, що дане питання повязане з утриманням неповнолітніх дітей батьком, якій мешкає окремо від дітей.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Найкраще забезпечення інтересів дитини - це право, принцип і правило процедури, які засновані на оцінці всіх елементів, що відображають інтереси дитини або дітей, в конкретних обставинах.

Суд вважає, що вчиняючи дій щодо забезпечення примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яке в добровільному порядку боржником, обізнаним про наявність такого судового рішення, не виконувалося, в тому числі шляхом накладення арешту на майно боржника у вигляді кімнати у гуртожитку, державний виконавець діяв у відповідності до вимог визначених Законом.

Зважаючи на наведене суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 258, 260, 261, 447-453ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: 22500, м. Липовець, вул. Героїв Майдану, буд. 34; РНОКПП: НОМЕР_1) на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі через Зарічний районний суд м. Суми апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2018 року.

Суддя