Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1538/17
Провадження № 2/321/75/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Машкіної Н.В.,
при секретарі - Бородіної І.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Михайлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, приватний нотаріус Михайлівського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору купівлі продажу житлового будинку частково недійсним (удавним) в частині покупця та визнання права власності на житловий будинок,-
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі продажу житлового будинку частково недійсним (удавним) в частині покупця та визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на наступне.
24 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 22 по вул. Калініна (Свободи), розташованого у смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, який був укладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Проте, при нотаріальному укладенні договору купівлі продажу нотаріус розяснив позивачу, що вона не може бути покупцем, як повірена продавцем особа, що заборонено діючим законодавством. Після чого, позивач запропонувала своїй старші дочці ОСОБА_2 укласти удавану угоду в частині покупця за договором купівлі - продажу житлового будинку № 22 по вул. Калініна (Свободи) у смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, на що остання погодилася.
При укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку між позивачем та ОСОБА_2 була домовленість, що вона не буде мати ніяких майнових прав на будинок за її життя, а лише може в ньому проживати за її згоди, так як будинок вона придбала за свої особисті кошти для своїх потреб. Відповідач має власне житло по вул. Гагаріна у смт.Пришиб, яке вона отримала в дарунок від тітки, вона зареєстрована у спірному житловому будинку, проте проживала в ньому лише кілька місяців, а з 2013 року у будинку проживають позивач, її менша донька та її малолітня дитина. Комунальні платежі фактично сплачує позивач, хоча всі платіжні квитанції оформлені на імя ОСОБА_2, яка вважається власником житлового будинку.
В жовтні 2017 році позивач звернулася до відповідача з проханням зареєструвати її в житловому будинку для оформлення субсидії, на що остання відмовила. З цього часу позивач отримує постійні погрози про виселення із житлового будинку від відповідача. З її слів позивач зрозуміла, що відповідач дійсно може протиправно позбавити її права на житло, незважаючи на її вік та стан здоровя, а також те, що вона його фактично придбала і до жовтня 2017 року вважала себе власником.
Оскільки відповідач ухиляється від вирішення питання про визнання прав позивача на спірний житловий будинок, остання змушена звертатися до суду з цим позовом, в якому просить договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, вул. Свободи (Калініна), 22, укладений 24.07.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Михайлівського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 556, визнати частково недійсним (удаваним) з моменту укладення в частині покупця ОСОБА_2, визнавши покупцем ОСОБА_1, визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: смт.Пришиб Михайлівського району Запорізької області, вул. Свободи (Калініна), 22.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на задоволенні позовної заяви наполягала, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Пояснила, що гроші на придбання спірного житлового будинку вона отримала від продажу в розстрочку належного їй на праві власності житлового будинку по вул. Центральній (Леніна), 135 в смт.Пришиб, який на теперішній час фактично він їй вже не належить, тому вона має знятися з реєстрації за вказаною адресою. Вона запропонувала дочці, з якою перебувала в гарних родинних відносинах, укласти удавану угоду в частині покупця за договором купівлі - продажу житлового будинку № 22 по вул. Калініна (Свободи) у смт.Пришиб Михайлівського району Запорізької області, оскільки нотаріус розяснив, що вона не може бути покупцем, як особа, якій продавець видав довіреність на право від його імені зібрати документи, необхідні для укладення договору купівлі-продажу житлового будинку нотаріально. Відповідач у спірному житловому будинку не проживає, проте відмовляється зареєструвати позивача в ньому для оформлення субсидії, а також, оскільки їй необхідно знятися з реєстрації за попереднім місцем проживання.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про його дату, час та місце, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленою про його дату, час та місце, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа приватний нотаріус Михайлівського нотаріального округу ОСОБА_4в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність і письмові пояснення, з яких вбачається, що при укладенні спірного договору купівлі-продажу житлового будинку усі питання зясовувалися у сторін безпосередньо під час укладання правочину, ніяких спорів між ними не було.
Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 22 по вул. Калініна (Свободи), розташованого у смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, який був укладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Михайлівського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 556, та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно зазначеного договору продавець - ОСОБА_3 передав належний йому на праві приватної власності житловий будинок № 22 по вул. Калініна (Свободи), розташований у смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, а покупець ОСОБА_2 прийняла його у власність і сплатила за нього передбачену грошову суму.
03.09.2012 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 підготувати всі необхідні документи для продажу належного йому на праві власності житлового будинку № 22 по вул. Калініна (Свободи), розташованого у смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, про що була видана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Михайлівського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрована в реєстрі за № 555 (а.с. 48).
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Житловий будинок, який розташований в смт.Пришиб, по вул. Свободи 22 продав ОСОБА_3 ОСОБА_1. Вона двічі була присутня при передачі грошей ОСОБА_1 ОСОБА_3 за купівлю вказаного житлового будинку. При цьому були складені розписки. При передачі грошей ОСОБА_2 не було. З 2013 року в житловому будинку проживає ОСОБА_1 з молодшою дочкою, ОСОБА_2 зявлялася там рідко в якості гості.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_1 вони разом працювали. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що вона купила житловий будинок№ 22 по вул. Калініна (Свободи) у смт. Пришиб, в якому спочатку проживала її дочка ОСОБА_2, а з 2013 року - вона сама. Продавець видав ОСОБА_1 довіреність на збирання документів для продажу житлового будинку. Їй відомо, що ОСОБА_1 зробила в будинку ремонт за гроші, які отримала від продажу житлового будинку, розташованого в смт.Пришиб, по вул. Центральна (Леніна).
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, недалеко від нього. Йому відомо, що ОСОБА_1 продала належний їй житловий будинок по вул. Центральна (Леніна) в смт.Пришиб та купила житловий будинок, який розташований в смт.Пришиб, по вул. Свободи, 22, зробила в ньому ремонт, вставила вікна, провела воду. Доньку ОСОБА_1 - Віту він бачив декілька разів.
Суд не має сумнівів щодо достовірності та правдивості показань свідків, оскільки повідомлені ними факти є логічними та послідовними, підтверджуються письмовими документами, дослідженими в судовому засіданні, не спростовуються жодним іншим доказом у справі.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.
Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що 24.07.2013 року насправді було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, вул. Свободи (Калініна), 22, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, тому відносини сторін мають регулюватися правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
За таких обставин, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні належними доказами, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3, приватний нотаріус Михайлівського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору купівлі продажу житлового будинку частково недійсним (удавним) в частині покупця та визнання права власності на житловий будинок задовольнити.
Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, вул. Свободи (Калініна), 22, укладений 24.07.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Михайлівського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 556, визнати частково недійсним (удаваним) з моменту укладення в частині покупця ОСОБА_2, визнавши покупцем ОСОБА_1.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, вул. Свободи (Калініна), 22.
Заочне рішення може бути переглянуте Михайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8