Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/311/17
Провадження № 2/321/3/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, про визнання недійсними заповітів,

В С Т А Н О В И В:

1 березня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, про визнання недійсними заповітів. Позов ОСОБА_1 мотивований тим, що 7 грудня 2016 року помер його батько ОСОБА_6, після смерті якого залишилось спадкове майно. Згідно заповіту від 11 вересня 2008 року, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження: належну йому земельну ділянку 6,8901 га, що розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЗП №019187 виданого Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області 20 травня 2004 року, а також все інше належне йому майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2. Згідно заповіту від 14 грудня 2011 року, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження: земельну ділянку площею 6,8901 га, що розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, кадастрові номери земельної ділянки :32:002:0003; :32:027:0027, заповів ОСОБА_4. Вважаючи, що під час складання вказаних заповітів волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі через неможливість останнього усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в звязку з тяжкою хворобою, а також перебуванням під впливом сильнодіючих лікарських засобів, а також враховуючи, що наявність заповітів позбавляє його право на спадкування, позивач просив суд, визнати вищевказані заповіти недійсними, та стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, додатково пояснив суду, що за життя його батько склав два заповіти, яким після своєї смерті все своє майно заповів дружині ОСОБА_2 та сину ОСОБА_4 у звязку з тим, що його батько ОСОБА_6 у 2006 році тяжко захворів, переніс інсульт, був частково паралізований, отримав першу групу інвалідності, перебував під дією ліків, вважає, що він не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, на час складання заповітів, тому просив задовольнити позов і визнати заповіти недійсними.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник відповідачів ОСОБА_3 під час розгляду справи позов ОСОБА_1 не визнали і просили відмовити в його задоволенні через необґрунтованість. Зазначали, що ОСОБА_6 дійсно хворів, але його хвороби і встановлені діагнози не є психічними хворобами, про що свідчать історія хвороби, де зазначено, що при огляді та лікуванні хворий був адекватний, контактний, всебічно орієнтований. Отже, ствердження позивача про те, що заповіти від 11.09.2008 року та від 14.12.2011 року були складені та посвідчені всупереч волі ОСОБА_6, за відсутності вільного його волевиявлення, а його психічний та фізичний стан здоровя був таким, що позбавляв його здійснити вільне волевиявлення, розуміти в повній мірі значення свої дій та вчинків, значення того, що фактично відбулось і наслідки вчиненого - не відповідають дійсності, тобто є безпідставними, не підтверджені відповідними доказами.

Третя особа приватний нотаріус Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 був її пацієнтом, він лікувався у відділенні ТМО Михайлівського району Запорізької області, а після інсульту вона відвідувала його на дому. У нього був гімопорез, ішемічний інсульт, після чого він не міг самостійно пересуватись. У нього була паралізована ліва сторона, а правою рукою він працював. Психіатричних порушень у нього не було, але іноді були приступи епілепсії. Ліки які він приймав, на розумову діяльність не впливали, втрати памяті у нього не було. Він розумів хто він, де живе, відповідав на питання. Коли вона приїжджала до ОСОБА_6, то її постійно зустрічала ОСОБА_2, яка була його дружиною.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 був його братом. У ОСОБА_6 був інсульт в 2006 році, після чого, він його постійно навідував. У його брата була ліва сторона паралізована, та перелом бедра, а права сторона була нормальна. Інколи вони просили його доньку Олену доглядати ОСОБА_6, але весь час ОСОБА_6 доглядала його дружина ОСОБА_2 Його брат, постійно йому дзвонив, вітав з днем народження, вони спілкувались. ОСОБА_6 спілкувався з сусідами, та розмовляв зі своїми знайомими. Коли померли батьки, то ОСОБА_6 приїжджав на кладовище, після чого казав, що хоче скласти заповіт на жінку ОСОБА_2 і її сина ОСОБА_4, так як своїм дітям не вірить та не довіряє. Він дуже сильно любив свою жінку, та казав, що крім неї, він нікому не потрібний. При складанні заповіту він не був присутнім.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона з ОСОБА_6 навчалася в одному класі. В 2010 році у них відбувся вечір зустрічі випускників, там був присутній і ОСОБА_6, який перебував в інвалідному візку, але з усіма спілкувався, згадували свої шкільні роки.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є племінницею ОСОБА_2, вона часто спілкувалась з неї і її чоловіком ОСОБА_6, який ніколи не заговорювався, багато розповідав за минуле, адекватно сприймав час, був у здоровому глузді. Коли він захворів і постійно знаходився у інвалідному візку, то самостійно їв, не був у безпорадному стані. Його постійно доглядала ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він дружив з ОСОБА_6 В 2006 році у нього був інсульт, після чого у ОСОБА_6 було паралізовано ліву сторону, і він постійно пересовувався на інвалідному візку. Він постійно його провідував, а ОСОБА_6 йому розповідав, що хоче скласти заповіт на ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Він дзвонив йому, вони спілкувались, яких не будь психіатричних розладів, він не помічав, так як ОСОБА_6 був адекватною людиною. Про приступи епілепсії йому нічого не відомо. Його син ОСОБА_1, ніякої допомоги йому не надавав.

Суд, заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

7 грудня 2016 року помер ОСОБА_6 (а.с. 7).

Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5: належну йому земельну ділянку 6,8901 га, що розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЗП №019187 виданого Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області 20 травня 2004 року, а також все інше належне йому майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, ОСОБА_6 заповів ОСОБА_2 (а.с. 64).

Згідно заповіту від 14 грудня 2011 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив таке заповідальне розпорядження: земельну ділянку площею 6,8901 га, що розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, кадастрові номери земельної ділянки :32:002:0003; :32:027:0027, заповів ОСОБА_4 (а.с. 65).

17 січня 2017 року до приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, звернулась ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер 7 грудня 2016 року (а.с. 53).

Крім того, 18 січня 2017 року до приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, звернувся ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер 7 грудня 2016 року (а.с. 70).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46440411, виданого 17 січня 2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_5, було заведено спадкову справу № 60108744 (а.с.58)

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори), заповіт № 45419809, номер в реєстрі нотаріальних дій 3513, посвідчений 11 вересня 2008 року приватним нотаріусом ОСОБА_5, чинний (а.с. 60).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори), заповіт № 52171968 номер в реєстрі нотаріальних дій 2235, посвідчений 14 грудня 2011 року приватним нотаріусом ОСОБА_5, чинний (а.с. 60).

Позивач, як на підставу визнання заповітів недійсними посилався на те, що на час вчинення оспорюваних заповітів спадкодавець не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначав, що ОСОБА_6 з 2006 року тяжко захворів, переніс інсульт, після чого, був виписаний з лікарні з діагнозом: гіпертонічна хвороба третього ступеня лівостороння геміплегія, та отримав першу групу інвалідності. Вважає, що ОСОБА_6 не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, на час складання заповітів.

За клопотання позивача судом було призначено судову первинну посмертну психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради.

Згідно висновку експертизи №610 від 28 листопада 2017 року, винести остаточне рішення, чи страждав ОСОБА_6 будь-якими психічними хворобами або розладами на час складання заповітів 11 вересня 2008 року та 14 грудня 2011 року, чи міг він 11 вересня 2008 року та 14 грудня 2011 року усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними не представляється можливим у звязку з відсутністю опису психічного стану (а.с. 160-169).

Всі допитані в суді свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 також пояснювали, що ніяких відхилень розумової діяльності у ОСОБА_6 не було.

За нормою ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своє смерті.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. 3. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

За нормою ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, доводи позивача про те, що спадкодавець ОСОБА_6 за своїм станом здоровя не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними є необґрунтованими та недоведеними, оскільки а ні висновок експерта, а ні поясненнями свідків вказані обставини не підтвердили.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведені належними і допустимими доказами позовні вимоги, тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 83, 89, 141, 258-259, 263- 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, про визнання недійсними заповітів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2018 року.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_12