Справа № 584/1037/18 Провадження № 2/584/541/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07.11.2018 Путивльський районний суд Сумської області в особі : головуючого - судді Толстого О.О., при секретарі Зікраті Я.В., без участі учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Путивль у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житлом,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1, в якому, крім неї, також зареєстровані ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_2 (колишній чоловік доньки) та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (онуки). Оскільки ОСОБА_2 більше 6 місяців не проживає у вказаному житловому будинку, не несе витрат по його утриманню, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування цим житлом.

Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій заявлені позовні вимоги підтримала та просила судовий розгляд здійснювати без її участі.

Викликаний судовою повісткою в порядку, передбаченому пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, відповідач не з'явився без повідомлення причин неявки, що в силу пункту 4 частини 8 статті 128, пункту 1 частини 3 статті 223 цього Кодексу дає суду підстави для розгляду справи без участі цього учасника.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка є власником будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 27.11.1998, зареєстрованого в реєстрі за № 2312 (а.с. 4).

Довідкою виконавчого комітета Путивлсьької міської ради від 18.07.2018 (а.с. 5)підтверджено те, що у цьому будинку, крім власника, також зареєстровані ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_2 (колишній чоловік доньки) та ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (онуки).

Відповідно до акта від 02.11.2018 ОСОБА_2 дійсно зареєстрований АДРЕСА_1, але з 2011 року фактично не проживає за адресою реєстрації.

За приписами частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

У постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В силу статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

За приписами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, наявні у справі докази та їх правова оцінка свідчать про те, що відповідач понад встановлений ст. 405 ЦК України строк не проживає у будинку, не проявляє до нього інтересу та докази поважності причин такої відсутності відсутні, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування цим житлом.

У зв'язку із повним задоволенням позову на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.405 ЦК України, ст.ст. 76, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання : АДРЕСА_1, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду О.О.Толстой