Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 442/7934/16-ц

провадження № 61-27064св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» на рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 17 лютого 2017 року у складі судді Нагірної О. Б. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2017 року у складі суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Павлишина О. Ф.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна»(далі - ТОВ «ДЦ Україна») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, в якому просиввизнати недійсним пункт 3.2. договору оренди нежитлового приміщення від 30 квітня 2012 року, укладеного між сторонами.

В обґрунтування позову зазначено, що 30 квітня 2012 року між сторонами укладено договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 183,9 кв. м по АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, строком до 27 квітня 2015 року, а в подальшому автоматично пролонговано на той самий термін. Пунктом 3.1. договору встановлено, що розмір орендної плати щомісяця за користування об'єктом оренди становить не менше 26 101 грн 61 коп. без ПДВ, з урахуванням суми податку з доходів фізичних осіб (включно). Сума до виплати орендодавцю повинна складати не менше 21 664 грн 34 коп. без ПДВ. До складу орендної плати включається плата за користування земельною ділянкою.

Крім того, пунктом 3.2. договору закріплено, що сума орендної плати індексується на коефіцієнт, який дорівнює офіційному курсу гривні до долара США, встановленому на день сплати орендної плати станом на 01 число поточного місяця, поділеному на офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на дату підписання договору. Тобто, фактично в пункті 3.2. договору передбачено здійснення коригування розміру щомісячної орендної плати відповідно до курсових різниць.

Разом з тим, згідно договору орендні платежі визначені у національній валюті України, еквівалент у іноземній валюті сторонами не визначався, а тому прив'язка зміни курсу долара США по відношенню до гривні є неправомірною та суперечить нормам частини другої статті 533 ЦК України.

Рішенням Дрогобицького районного суду Львівської області від 17 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України, є гривня. Одночасно, сторонам у договорі надано право при визначенні розміру грошових зобов'язань в гривні вказати еквівалент в іноземній валюті. Під час укладення договору волевиявлення сторін було вільним, його зміст не суперечить ЦК України, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, договір спрямований на реальне настання правових наслідків, виконувався, укладаючи договір оренди, визначаючи оренду плату, позивач брав на себе певні ризики щодо коливання курсу. Законодавством встановлена свобода в суб'єктів господарювання щодо визначення ціни на свої послуги, обмеження стосується лише тих послуг, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.З договору вбачається, що позивач погодився на встановлену ціну, про що свідчить добровільне підписання ним договору та оплата цих послуг у належному розмірі впродовж тривалого часу. У випадку недоведеності позову, суд відмовляє у його задоволенні з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску строків позовної давності.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2017 рокурішення суду першої інстанції залишено без змін.

Узвала апеляційного суду мотивована тим, що єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України, є гривня. Одночасно, сторонам у договорі надано право при визначенні розміру грошових зобов'язань в гривні вказати еквівалент в іноземній валюті. У такому випадку сума повинна бути оплачена в гривні та визначена згідно з офіційним курсом валюти на дату проведення платежу. Укладаючи договір оренди, визначаючи оренду плату, позивач брав на себе певні ризики щодо коливання курсу.Законодавством встановлена свобода в суб'єктів господарювання щодо визначення ціни на свої послуги, обмеження стосується лише тих послуг, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.З договору вбачається, що позивач погодився на встановлену ціну, про що свідчить добровільне підписання ним договору та оплата цих послуг у належному розмірі впродовж тривалого часу.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «ДЦ Україна» просить скасувати судові рішення та задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що частиною другою статті 533 ЦК України передбачено право здійснювати коригування суми грошового зобов'язання, що підлягає сплаті, залежно від зміни курсу іноземної валюти до гривні лише у випадках, коли визначено еквівалент гривневого грошового зобов'язання в іноземній валюті. Разом з тим, сторони не скористалися правом на визначення еквівалента грошового зобов'язання зі сплати орендної плати в іноземній валюті, у зв'язку з чим підстави для коригування розміру орендної плати, визначеної в гривні, відсутні. Крім того, до 09 жовтня 2015 року ОСОБА_4 не заявляла вимог щодо сплати курсової різниці, що свідчить про належне виконання грошового зобов'язання орендарем.

17 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За положеннями статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суди установили, що 30 квітня 2012 року між сторонами укладено договір оренди нежитлового приміщення, за яким ОСОБА_4 передала ТОВ «ДЦ Україна» в оренду приміщення загальною площею 183,9 кв. м по АДРЕСА_1 строком до 27 квітня 2015 року, який в подальшому автоматично пролонговано на той самий термін на тих самих умовах у порядку.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що розмір орендної плати щомісяця за користування об'єктом оренди становить не менше 26 101 грн 61 коп. без ПДВ, з урахуванням суми податку з доходів фізичних осіб (включно). Сума до виплати орендодавцю повинна складати не менше 21 664 грн 34 коп. без ПДВ. До складу орендної плати включається плата за користування земельною ділянкою.

Крім того, пунктом 3.2. договору закріплено, що сума орендної плати індексується на коефіцієнт, який дорівнює офіційному курсу гривні до долара США, встановленому на день сплати орендної плати станом на 01 число поточного місяця, поділеному на офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на дату підписання договору. Тобто, фактично в пункті 3.2. договору передбачено здійснення коригування розміру щомісячної орендної плати відповідно до курсових різниць.

Відповідно до статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Наведена норма закону не містить заборони на визначення грошового зобов'язання з оплати за користування майном у гривні із зазначенням еквівалента суми зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

За договором оренди нежитлового приміщення сторони визначили валютою платежу гривню та встановили умову щодо коригування розміру орендної плати у випадку зміни офіційного курсу долара до гривні, що є складовою плати за користування орендованим майном.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

З урахуванням викладеного, закон передбачає обов'язковість здійснення платежів на території України в національній валюті, однак не містить заборони на використання в розрахунках розміру грошових зобов'язань іноземної валюти або інших розрахункових величин.

Застосування обмінного курсу долара США на день платежу при визначенні розміру суми, що підлягає сплаті у гривні, погоджено сторонами в умовах договору оренди нежитлового приміщеннята статті 533 ЦК України не суперечить.

Таким чином, доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують правильність висновків судів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 17 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв