Провадження № 2/750/190/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.

із секретарем Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права власності у спільному майні, визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить припинити право власності відповідачів на 1/3 частину у квартирі АДРЕСА_1, визнавши за позивачем право власності на належні відповідачам частки. Позивачем внесено на депозит суду грошові кошти в розмірі вартості часток відповідачів у квартирі, які мають бути сплачені відповідачам у звязку з припиненням права власності на їх частки у праві спільної власності.

Позов обґрунтовано тим, що спірна квартира є трикімнатною (загальна площа 66,3 кв.м., житлова 36,1 кв.м.), її поділ в натурі є неможливим, в утриманні даної квартири відповідачі участі не приймають, адже у них є інше житло, спільне користування квартирою є неможливим та відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні квартирою.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити у повному обсязі та стягнути понесені у справі судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову щодо припинення права власності на частку у спільному майні заперечувала, посилаючись на те, що її брат ОСОБА_3 подарував їй свою частку квартири, а тому її частка не може вважатися незначною. Відповідач також зазначила, що іншого житла на праві власності вона не має, у неї двоє дітей, неповнолітня донька разом з нею зареєстрована в спірній квартирі, і, оскільки в цій квартирі вони з братом зростали, а тому вона є дорогою як батьківський дім. Крім того, відповідач ОСОБА_2 зазначила, що після смерті матері вони на сімейній нараді вирішили, що спадщину в цілому буде оформляти батько, що і було зроблено. Проте, батько одружився вдруге та подарував позивачу половину квартири, але у позивача на праві власності є інше житло, в якому вона на даний час проживає, а тому перешкод у користуванні квартирою вона не чинить позивачу. Проте, ОСОБА_2 зазначає, що саме позивач чинить їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням, так як вона приїхала на поминки по батьку, і не змогла потрапити у квартиру, бо позивач змінила замок у вхідних дверях, у звязку з чим відповідач викликала поліцію. ОСОБА_2 систематично приїздить до м. Чернігова, але вимушена проживати у сусідів, з якими товаришували покійні батьки.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що подарував свою частку у квартирі сестрі ОСОБА_2, так як у неї немає свого житла, і для них важливо зберегти житло, в якому вони зростали і проживали разом з покійними батьками.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що 24 лютого 2017 року помер ОСОБА_6, який доводився батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Спадкодавцю ОСОБА_6 на праві власності належала квартира №41 в м. Чернігові по вулиці Рокоссовського, 2/2.

Право власності за спадкодавцем на квартиру було зареєстровано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2015 року, що набрало законної сили 06 листопада 2015 року у справі № 750/8872/15-ц.

У вказаному рішенні суду зазначено, що 05.08.1972 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено шлюб.

21.10.1981 ОСОБА_6 та його дружина зробили попередню виплату пайового внеску на будівництво кооперативної квартири в розмірі 4000 карбованців.

В 1984 році будинок був побудований і 05.07.1984 за рішенням міськвиконкому Чернігівської ради народних депутатів № 144 від 19.03.1984 на дружину заявника було виписано ордер на отримання кооперативної квартири за адресою: АДРЕСА_2.

У 1992 році квартиру було повністю виплачено, що підтверджується довідкою Чернігівської міської житлово-експлуатаційної контори житлово-будівельних кооперативів від 21.08.2015.

14.10.2011 ОСОБА_7 померла.

Заявник звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_8 для оформлення спадщини та прийняв спадщину після дружини на все майно окрім квартири, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_3, оскільки на дану квартиру право власності не було оформлене на час смерті за ОСОБА_7

Таким чином, діти спадкодавця ОСОБА_7 відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не приймали спадщини після сметрі матері, вся спадщина була оформлена за їхнім батьком ОСОБА_6.

Судом також встановлено, що 16 лютого 2016 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_5 (а.с.9)

16 серпня 2016 року ОСОБА_6Є подарував 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 корп. 2 в м. Чернігові ОСОБА_5 (а.с.15-18)

Після смерті ОСОБА_6 1/2 частину спірної квартири успадкували позивач та відповідачі (по 1/6 частині кожен) (а.с.11, 132)

07 жовтня 2017 року ОСОБА_3 подарував успадковану ним 1/6 частину квартири АДРЕСА_4 корп. 2 в м. Чернігові ОСОБА_2 (а.с.130-131)

Таким чином, на час розгляду справи ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 корп. 2 в м. Чернігові.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач звернулася до суду з позовом про припинення права власності на частку у квартирі, що належить відповідачам, посилаючись на наявність перешкод, які їй чинить ОСОБА_2 та на те, що частки відповідачів є незначними і їх неможливо виділити в натурі.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які проживають у будинку №2 корп. 2 по вул. Рокосовського в м. Чернігові пояснили, що ОСОБА_5 після смерті чоловіка не проживає у спірній квартирі, на даний час квартира зачинена і у ній ніхто не живе.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що вона з 1984 року знала сімю ОСОБА_3, вони проживали по сусідству і товаришували. ОСОБА_11 була свідком того, як ОСОБА_2 приїхала на поминки на 9-й день, але не змогла потрапити у квартиру. У присутності свідка ОСОБА_2 телефонувала ОСОБА_5 та повідомила, що не може зайти до квартири. Свідок чула, як ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_2, що вона поміняла замок і відмовилася надати комплект ключів. Свідок також підтвердила, що ОСОБА_2 часто приїздить у м. Чернігів та вимушено через перешкоди з боку позивача проживає у її квартирі.

14.10.2017 ОСОБА_2 звернулася із заявою до поліції та просила вжити заходів до співвласниці квартири ОСОБА_5, яка систематично перешкоджає користуватися квартирою. Висновком дільничого офіцера поліції від 14.11.2017 проведення перевірки закінчено, оскільки в зверненні вбачаються ознаки цивільно правових відносин, для вирішення яких рекомендовано звернутися до суду.

У висновку поліції зазначено, що в ході перевірки на місце пригоди направлено наряд поліції, згідно рапорту про виконану роботу, поліцейський зателефонував ОСОБА_5 та вказав на недопущення протиправних дій щодо ОСОБА_2 Однак, ОСОБА_5 повідомила, що ключі надавати ОСОБА_2 вона не збирається, бо вважає, що ОСОБА_2 не має ніякого права користуватися квартирою. Співробітниками поліції було розяснено, що ОСОБА_2 має право власності на вказану квартиру у розмірі 1/3 від її частки, тому вимоги ОСОБА_2 цілком обґрунтовані. Незважаючи на це, ОСОБА_5 в категоричній формі відмовилася надати ключі ОСОБА_2

Наступного дня, 15.10.2017 в присутності свідків та наряду поліції ОСОБА_2 за допомогою слюсаря відімкнула двері у вказану квартиру та встановила свій замок. Дублікат ключа ОСОБА_2 того ж дня надіслала ОСОБА_5 поштовою службою «ОСОБА_11 пошта», повідомивши про це останню текстовим повідомленням (а.с.125).

З приводу заміни замка ОСОБА_5 17.10.2017 зверталася до поліції з відповідною заявою (а.с.87).

Свідки позивача ОСОБА_12 (мати позивача) та ОСОБА_13 суду повідомили, що за життя чоловіка позивач проживала разом з ним у спірній квартирі, а після його смерті переїхала у свою квартиру АДРЕСА_5, так як відповідач ОСОБА_2 їй чинить перешкоди.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_5 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_5 (а.с.129).

Згідно ст. 365 ЦК України, право власності особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Судом встановлено, що ні позивач, ні відповідач в спірній квартирі не проживають, при цьому позивач має на праві власності інше житло, в якому і проживає.

Відповідач на праві власності іншого житла не має, і категорично заперечує проти припинення права власності на 1/3 частину квартири, яка їй дорога як память про матір, адже вона з братом виросла у цій квартирі і має намір користуватися нею, у звязку з чим з 07.10.2017 зареєструвала своє місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 корп. 2 в м. Чернігові, а також в цій квартирі зареєстрована її малолітня донька ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.102, 128).

Суд вважає, що оскільки позивач має на праві власності інше житло, у якому вона і проживає, а відповідач не має на праві власності житла і має намір користуватися квартирою, співвласником якої вона є (1/3 частка), і хоча частка не може бути виділена в натурі, проте можливе встановлення порядку користування квартирою між співвласниками, адже квартира має три житлові кімнати.

Позаками свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджується, що ОСОБА_2 має необхідність користуватися квартирою, адже частко приїздить з м. Києва і вимушена проживати у сусідки ОСОБА_11 через наявність перешкод з боку позивача у користуванні житлом, співвласником якого вона є.

Також суд вважає, що припинення права власності відповідача на 1/3 частку у квартирі з виплатою компенсації в розмірі 154083 грн. може негативно вплинути на житлові та майнові права відповідача та її дітей, адже іншого житла на праві власності вона не має і за вказані кошти придбати не зможе.

Вказані обставини в цілому є підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 289, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) про припинення права власності у спільному майні, визнання права власності відмовити.

Зобовязати ТУ ДСА України в Чернігівській області повернути ОСОБА_1 з депозитного рахунку грошові кошти в сумі 154083 грн., внесені нею згідно квитанції №0.0.875935101.1 від 20.10.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.02.2018.

Суддя