Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/7015/17 Головуючий у 1 інстанції: Добрєв М.В.
Провадження № 22-ц/778/1115/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2017 року відмовлено у прийнятті позовної заяви та повернуто її позивачу для звернення до належного суду за місцезнаходження відповідача.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою судді, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції та направити матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

15.12.217р. набрав чинності ЗУ № 2147-VIII від 03.10.2017 року, яким внесено зміни до цивільно-процесуального кодексу, відповідно до яких, оскаржуване рішення суду, постановлене за правилами ЦПК України у ред. від 18.03.2004р., перевіряється на відповідність вимогам саме ЦПК у вказаній редакції від 18.03.2014р., а судове рішення апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги постановляється у відповідності до положень ЦПК України у новій редакції від 15.12.2017р.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала судді суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017р. розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті позовної заяви та про її повернення позивачу для можливості звернення до належного суду за місцезнаходження відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що до даного спору не може бути застосовано положення ч. 3 ст. 110 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент постановлення ухвали) щодо альтернативної підсудності, оскільки її можна застосовувати лише у випадку, коли факт завданого каліцтва, іншого ушкодження здоровя або смерті фізичної особи є вже доведеним, а у даній справі позивачем не надано достатніх доказів про спричинення її здоровю прямої шкоди внаслідок проведеної хірургічної операції, а тому ці факти підлягають подальшому доказуванню.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Територіальна підсудність визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК України у редакції, що діяла на момент постановлення ухвали).

За змістом ч. 2 ст. 109 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент постановлення ухвали) позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, позов пред'явлено до Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради, яка територіально знаходиться у Комунарському районі м. Запоріжжя.

Місце мешкання позивача ОСОБА_3 за вказаною нею адресою знаходиться у Ленінському районі м. Запоріжжя.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013р., право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК). Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суддя першої інстанції помилково вважав, що положення ч. 3 ст. 110 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент постановлення ухвали) щодо альтернативної підсудності можуть бути застосовані лише у випадку, коли факт завданого каліцтва, іншого ушкодження здоровя або смерті фізичної особи є вже доведеним.

Між тим, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд не може надавати оцінку долученим до позову доказам, зокрема, щодо доведеності факту каліцтва чи іншого ушкодження здоров»я, з якими позивач пов»язує відповідне відшкодування.

Отже, на стадії вирішення питання про прийнятність позовної заяви для розгляду у цьому суді, суд (суддя) не наділений правом оцінювати належність і допустимість долучених доказів, а лише виходить із суті заявлених вимог, предмету та підстав позову.

Саме позивач визначає підставу та предмет позову, а тому, якщо у позовній заяві міститься посилання на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, право вибору суду для звернення з таким позовом належить позивачу.

Оскільки у даній справі позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 40 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, право вибору суду для звернення з таким позовом належить саме позивачу. А доведеність факту спричинення такої шкоди встановлюється в ході розгляду справи пор суті.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам процесуального закону щодо підсудності, висновок судді про наявність достатніх підстав для повернення позовної заяви є помилковим, а тому вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів позовної заяви ОСОБА_3 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2017 року скасувати і направити матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_4