Справа № 361/1823/17 Головуючий у І інстанції Дутчак І. М.
Провадження № 22-ц/780/869/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 28.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря: Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство Родовід Банк звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2. Свої вимоги мотивувало тим, що у провадженні відділу ДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконавчого листа, виданого на виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ Родовід Банк заборгованості за кредитним договором.

27 лютого 2017 року старшим державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Підставою для повернення виконавчого листа стягувачу є відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. ПАТ Родовід Банк вважає такі дії державного виконавця неправомірними, оскільки державним виконавцем не здійснено усіх передбачених законом необхідних дій по виконанню виконавчого листа, що призвело до суттєвого порушення прав стягувача та перешкоджає виконанню судового рішення.

Просило визнати незаконними дії старшого державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 49746063 по винесенню нею 27 лютого 2017 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та скасувати дану постанову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2017 року в задоволені скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ «Родовід Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову про задоволення скарги, посилаючись на неповне зясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовлячючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що дії державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_2 щодо винесення нею 27 лютого 2016 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ґрунтуються на вимогах закону, оскільки доказів того, що у боржника ОСОБА_3 наявне майно, на яке можливо звернути стягнення, стягувачем суду не надано, правових підстав для скасування цієї постанови та задоволення скарги судом не встановлено.

З вказаним висновком не погоджується колегія суддів виходячи з наступного:

Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2014 року у цивільній справі № 361/4106/14-ц, що набрало законної сили, із ОСОБА_3 на користь ПАТ Родовід Банк стягнуто заборгованість за кредитним договором № 77.1/АА-00634.08.2 від 20 березня 2008 року в розмірі 25897,99 доларів США та 2686719,06 грн.

01 грудня 2014 року на виконання вказаного рішення Броварським міськрайонним судом Київської області стягувачу було видано виконавчий лист, який предявлено до виконання.

30 грудня 2015 року на підставі заяви стягувача від 30 грудня 2015 року на виконання вказаного виконавчого листа постановою державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження № 49746063 та надано боржнику ОСОБА_3 строк до семи днів для добровільного виконання судового рішення.

30 травня 2016 року державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_5 у зазначеному вище виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Із матеріалів виконавчого провадження № 49746063 вбачається, що державними виконавцями Відділу ДВС у даному виконавчому провадженні було зроблено запити до відповідних органів для перевірки майнового стану боржника ОСОБА_3 та наявності у нього рухомого і нерухомого майна, цінних паперів, грошових коштів, інших доходів, тощо.

Згідно із повідомленням від 01 листопада 2016 року Регіонального сервісного центру МВС України у Київській області транспортних засобів за ОСОБА_3 не значиться.

Відповідно до повідомлення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26 січня 2016 року за № 09/01/1755 серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів, боржник ОСОБА_3 відсутній.

З Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 61667380 від 17 червня 2016 року вбачається, що за боржником ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, нерухоме майно не зареєстровано.

22 січня 2016 року листом за № 11/622 Головне управління Держпраці у Київській області повідомило державного виконавця про те, що великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, за ОСОБА_3 не зареєстровані.

Із повідомленням № НОМЕР_2 від 31 грудня 2015 року Державної податкової служби України видно, що платник податків фізична особа з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 на обліку в органах ДПС не перебуває.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно із вимогами ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Під час примусового виконання рішення суду, державним виконавцем були вчиненні заходи виявлення майна боржника, зокрема, шляхом направлення відповідних запитів до органів, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності.

Здійснені заходи розшуку такого майна виявилися безрезультатними, 27.02.2017 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Однак, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12).

Згідно із ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 7 лютого 2014 року, при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Виносячи постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, державний виконавець Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області хоч і вчиняв дії щодо виявлення майна боржника, однак першочергово не вжив усіх необхідних заходів для примусового виконання рішення суду та не перевірив наявність у боржника цінних паперів, пенсії, соціальних виплат, тощо, не з'ясував чи перебуває боржник на обліку у центрі зайнятості, або чи наявне у нього майно, що знаходиться у спільній частковій власності та на яке можливо звернути стягнення.

Державним виконавцем були вчинені окремі відповідні дії щодо задоволення вимог стягувача, проте, в силу положень ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» була проведена не вся можлива процедура здійснення державним виконавцем своїх прав та зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглядаючи вказане подання державного виконавця належним чином не перевірив доводи подання та заперечення боржника у справі щодо мотивів не вчинення ним дій направлених на виконання рішення суду, що призвело до постановлення ухвали без належного мотивування та лише з підстав формального невиконання рішення суду.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала постановлена судом з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з постановленням постанови про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2017 року скасувати та ухвалити нову. Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного юстиції у Київській області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції У Київській області ОСОБА_6 при винисенні постанови від 27 лютого 2017 року щодо повернення виконавчого документа по виконавчому провадженню № 49746063.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 27 лютого 2017 року у виконавчому провадженні ВП №49746063 про повернення виконавчого документа.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: