Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1769/18

Номер провадження: 2/511/712/18

31 жовтня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі - Ніколас С.О.,

за участю відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування виконкому Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, в якій просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) батька - ОСОБА_1 та його супроводу до досягнення донькою повноліття, а також просить дозволити їй або її офіційному представнику, без згоди батька - відповідача по справі, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Польщі до досягнення дитиною повноліття.

Дана позовна заява мотивована тим, що вона з 1999 року по 2006 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона самостійно займається вихованням та забезпеченням доньки. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні доньки не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Рішенням суду з відповідача на її користь на утримання доньки були стягнуті аліменти, однак відповідач рішення суду не виконує, аліменти не сплачує. На даний час є запрошення Міжнародної середньої школи чемпіонів спорту «Освіта та спорт» у Лодзь з середніми класами середньої школи на навчання з 25.08.2018 року по 31.08.2019 року. Однак відповідач безпідставно чинить перешкоди їй у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення освіти дитини, а саме відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд доньки за кордон на навчання. Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам доньки, її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Тому просить суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в поданій заяві у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що після розірвання шлюбу з позивачкою їх донька залишилась проживати з матір"ю, а також йому відомо, що вона навчається за кордоном. Він ніколи не перешкоджав виїзду дитини за кордон, останній раз надавав таку згоду в серпні 2018 року. Він сплачував аліменти своєчасно, допоки не змінив місце несення служби і виконавчий лист з запізненням надійшов по місцю його нового проходження служби. Він просив позивачку надати можливість бачитись та спілкуватись з донькою, однак він тривалий час не бачить дитину і вважає, що саме позивачка робить все можливе, що уникнути зустрічей дитини з батьком.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконкому Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, в судове засідання не з'явився, суду надали заяву про розгляд справи без його участі. В поданих письмових поясненнях зазначили, що в матеріалах справи наявна копія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , батьків ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, від 01.08.2018 року про згоду на виїзд неповнолітньої за кордон, з України до Р.Польщі та інших країн Шенгенської угоди та в зворотному напрямку у період з 06.08.2018 року по 06.08.2019 року, у супроводі будь-кого з батьків, а з моменту досягнення неповнолітньою шістнадцятирічного віку на самостійний тимчасовий виїзд за кордон у вище зазначених напрямках та період. Тому вважають посилання ОСОБА_7 на те, що відповідач не надає згоди на виїзд дитини за межі України безпідставними, а тому просять ці обставини врахувати при прийнятті об'єктивного рішення по даній справі.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.01.2003 року ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_8, актовий запис №5. (а.с.4)

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданим 03.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису №171 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_8

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована АДРЕСА_1

З виконавчого листа №2-518/03, виданого на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, встановлено, що останній з 2003 року сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, при цьому їх розмір змінювався в залежності від його майнового стану. (а.с.28)

Останнім рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.05.2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 25.03.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто до досягнення донькою повноліття. (а.с.18)

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 станом на 01.08.2018 року заборгованість складає 39077,53 грн. (а.с.29)

Постановою державного виконавця від 03.08.2018 року ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа№2-518/03 виданий 18.06.2003 року. (а.с.23)

Постановою державного виконавця від 03.08.2018 року ОСОБА_1 тимчасово обмежили у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа№2-518/03 виданий 18.06.2003 року. (а.с.24)

Постановою державного виконавця від 03.08.2018 року ОСОБА_1 тимчасово обмежили у праві користування зброєю. (а.с.25)

Постановою державного виконавця від 03.08.2018 року ОСОБА_1 тимчасово обмежили у праві керування транспортними засобами (а.с.26)

З запрошення Міжнародної школи чемпіонів спорту Школа-ліцей «Освіта і спорт» від 15.05.2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, запрошено на навчання до вказаної школи в м.Лодзь Польща з 25.08.2018 року по 31.08.2019 року (а.с.21)

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 01.08.2018 року серії ННІ №823164 ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, надали згоду своїй донці на тимчасовий виїзд за кордон з України до Республіки Польща та інших країн Шенгенської угоди та в зворотньому напрямку у період з 06.08.2018 року по 06.08.2019 року, у супроводі будь кого з батьків, а з моменту досягнення донькою шістнадцятирічного віку, дали згоду відповідно до ст. 313 ЦК України , на самостійний тимчасовий виїзд за кордон з України до Республіки Польща та інших країн Шенгенської угоди та в зворотньому напрямку у зазначений період. Заява зареєстрована в реєстрі за №598,599. (а.с.30)

Позивачка просить суд винести судове рішення, яким надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_9 на виїзд за кордон без дозволу (згоди) батька до досягнення нею повноліття і вказано країну, до якої має намір виїздити дитина - Польщу.

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права .

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини..

Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Виходячи зі змісту ст. ст.1,3,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

- за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

- без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Суд, дослідивши надані по справі докази, перевіривши вимоги позивача на відповідність нормам права, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Так позивачка просила надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття, не зазначивши конкретної дати виїзду ОСОБА_2 за кордон на навчання та дати закінчення цього строку, а також просила фактично надати такий дозвіл на майбутнє, так як вбачається з матеріалів справи відповідач на конкретну поїздку до Республіки Польща надав нотаріально посвідчену згоду в серпні 2018 року на період навчання в Республіці Польща згідно запрошення.

Однак, проаналізувавши вищенаведені норми права, суд приходить до висновку, що при постановленні рішення щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька та посиланні на Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» суду слід зазначати дозвіл на конкретний виїзд (одноразовий), з визначенням його початку й закінчення.

Такий висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 712/10623/17, де суд зазначив, що дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.

Також, виходячи зі змісту ст. 141 СК України, яка визначає рівні права та обов'язки щодо дитини, надання судом дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька позбавить останнього можливості брати участь у вихованні своїх дітей та можливості спілкування з ними.

Саме про це наголошував відповідач при слуханні даної справи, заперечуючи проти задоволення позову і суд вважає, що такі доводи позивача заслуговують на увагу, адже дозвіл суду на виїзд дитини за межі України без згоди батька не є абсолютним і отримується кожен раз із зазначенням країни та строку перебування дитини у цій країні.

Позивач звертаючись до суду з вимогами про дозвіл на виїзд за межі України дитини без згоди відповідача, не зазначила конкретний проміжок часу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про надання тимчасового виїзду неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька до досягнення нею повноліття з відповідним оформленням в цей період документів, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. ст. 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування виконкому Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук