Справа № 346/2464/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/31/18
Головуючий у 1 інстанції Веселов В.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: позивача - ОСОБА_3, представників сторін та

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Досин Наталії Федорівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене головуючим-суддею Веселовим В.М. 06 червня 2018 року, повний текст якого складено 06 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_5 із позовом про розірвання договору. Позовні вимоги були мотивовані тим, що 12.06.2009 року між позивачем та ОСОБА_5, який є його сином, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що в АДРЕСА_1. Згідно даного договору продаж будинку вчинено на суму 96 480 грн, з яких 6 480 грн відповідач сплатив позивачу до підписання та нотаріального посвідчення договору. Решту грошей в сумі 90 000 грн відповідач ОСОБА_5 зобов'язувався сплатити протягом шести місяців з дня укладення, підписання та нотаріального посвідчення договору, однак вказану суму так і не повернув позивачу. Позивач зазначив, що відповідач мав намір побудувати власний будинок на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2. Для будівництва будинку потрібні були кошти, яких на той час у відповідача не було. ОСОБА_4, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, запропонувала укласти кредитний договір з Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, щоб отримати кошти для будівництва власного будинку. Для укладення кредитного договору з Фондом та отримання коштів потрібно було також укласти іпотечний договір для забезпечення вимог Фонду. 12.06.2009 року між сторонами по справі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що в АДРЕСА_1. Цього ж дня, ОСОБА_5 уклав з Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі кредитний договір № 707-09 від 12.06.2009 року, згідно якого відповідачу було надано кредит для придбання у позивача житлового будинку з подальшою його реконструкцією в АДРЕСА_1 на суму 100 000 грн терміном на 15 років, а в подальшому 26.06.2009 року між відповідачем та Фондом було укладено Іпотечний договір. За умовами вказаного іпотечного договору іпотекодержатель надає іпотекодавцю кредит для придбання житлового будинку з подальшою його реконструкцією в АДРЕСА_1. Позивач зазначив, що не отримав кошти за проданий ним будинок, а кошти, які ОСОБА_5 отримав від Фонду у кредит на суму 100 000 грн були витрачені на будівництво будинку за адресою с. П'ядики вул. Кринички, 36 Коломийського району. Позивач зазначив, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку від 12.06.2009 було вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, а саме сплатити йому кошти у розмірі визначеному Договором купівлі-продажу житлового будинку від 12.06.2009.

У вересні 2018 року позивач подав клопотання, яким просив залишити без розгляду свій позов у частині зобов'язання приватного нотаріуса Досин Н.Ф. скасувати державну реєстрацію Договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.06.2009 та зобов'язання приватного нотаріуса Досин Н.Ф. повернути йому Свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане 04.04.2002 П'ядицькою сільською радою, та зареєструвати за ним на житловий будинок, що в АДРЕСА_1, на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 04.04.2002 П'ядицькою сільською радою. Враховуючи вищенаведене, просив розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку від 12.06.2009, що в АДРЕСА_1, Івано-Франківської області, укладений між ним та відповідачем ОСОБА_5.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 06 червня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 про розірвання договору відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що відповідач в порушення укладеного між сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.06.2009 року не сплатив йому кошти за вказаним договором. Позивач вказує, що кошти, які були надані за кредитним договором № 707-09 від 12.06.2009 року в сумі 96 480 грн були витрачені відповідачем та ОСОБА_4 (третьою особою) на будівництво їх будинку за адресою: вул. Кринички 36 в с. П'ядики Коломийського району. На думку апелянта, ухвалою Івано-Франківського міського суд від 13.07.2017 року по справі №344/5167/17 доведено, що позивач не підписував у Фонді підтримки індивідуального житлового будівництва на селі кредитного договору, про його існування позивачу не було відомо і кошти, надані Фондом він не отримував. Окрім цього, апелянт зазначає, що позов подано ним через сім років після укладення оспорюваного договору, однак між сторонами укладено додаткову угоду, якою збільшено строк позовної давності до 10 років. Додаткову угоду укладено у письмовій формі, а статтею 259 ЦК України не передбачено укладення такої угоди у нотаріальній формі, таким чином, апелянт вважає посилання суду на позовну давність безпідставним. ОСОБА_3 зауважує, що відповідачем подано заяву про визнання позову повністю, однак в порушення вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд не постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову. Посилаючись на вищенаведене, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Третя особа ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що позивач не зазначив, що в провадженні Коломийського міськрайонного суду знаходиться справа за її позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя. До складу майна, яке підлягає поділу, відноситься також і будинок по АДРЕСА_1. ОСОБА_4 вважає, що позивач хоче позбавити її таким чином 1/2 частки даного будинку, який є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, третя особа зазначила, що зобов'язання перед позивачем щодо виплати йому 90 000 грн за будинок виконане повністю, що підтверджується відповідями з Банку від 21.11.2016 року та із Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі від 23.11.2016 року. Також на думку ОСОБА_4, позивач пропустив строк позовної давності, оскільки спірний договір укладено 12.06.2009 року. Посилаючись на вищенаведене, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Представник Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, в засідання 6 листопада 2018 року не з'явився з невідомих причин. Однак, раніше - в засіданні апеляційного суду 07.09.2018 року представник названої установи пояснив, що по кредитній угоді №707-09 від 12.06.2009 року кошти ОСОБА_3 було виплачено, а кредит у повному об'ємі погашено ОСОБА_5 Тому Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі не має ніяких претензій до сторін даної справи, а у вирішенні спору покладається на суд.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився. До апеляційного суду подав заяву, в якій вказав, що визнає апеляційну скаргу ОСОБА_3 в повному обсязі та не заперечує щодо її задоволення. Апеляційну скаргу просив розглядати за участю свого представника ОСОБА_7

Представник третьої особи ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечив з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та представників сторін, а також представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі не відповідає.

Адже, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, не аналізуючи обставини та надані сторонами документальні докази, тільки констатував відсутність підстав для розірвання спірного договору купівлі-продажу житлового будинку у зв'язку із невиконанням відповідачем умови щодо його оплати. Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що вагома частина обґрунтування рішення суду першої інстанції побудована на аналізі можливості застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності, що не є визначальним та істотним для вирішення даного спору.

У зв'язку із невідповідністю рішення суду першої інстанції вимогам норм цивільного процесуального законодавства є підстави для його скасування та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що він просить розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку з підстав порушення відповідачем умов договору щодо його оплати.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главами 52-54 ІІ та ІІІ розділів ЦК України.

Зокрема, за змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до частини першої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За змістом ч.1 ст. 692 ЦК України оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За правилами ст. 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України). У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч.3 ст. 692 ЦК України) або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 12.06.2009 року між ОСОБА_3, як продавцем, та ОСОБА_5, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на суму 96 480 грн, з яких 6480 грн ОСОБА_5 сплатив продавцю до підписання та нотаріального посвідчення цього договору, а решту грошей в сумі 90 000 грн зобов'язався сплатити протягом шести місяців з дня укладення, підписання та нотаріального посвідчення договору (т.1,а.с.4). Додатковою угодою до договору купівлі-продажу від 01.04.2016 року сторонами було збільшено строк позовної давності відносно укладеного між ними договору купівлі-продажу житлового будинку до 10 років (т.1, а.с.171). Цього ж дня, 12.06.2009 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за відповідачем, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23011274 від 15.06.2009 року (т.1, а.с. 5). Отже, власником вказаного житлового будинку являється відповідач ОСОБА_5 При цьому, апеляційний суд зауважує, що свідоцтво про реєстрацію права власності на вказане домоволодіння жодною із сторін оспорено не було.

Також з'ясовано, що 12.06.2009 року між Обласним Фондом підтримки індивідуального будівництва на селі та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №707-09 на суму 100 000 грн, за яким відповідач ОСОБА_5 отримав кредит для придбання у позивача ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1 з подальшою його реконструкцією терміном на 15 років. При цьому кредитні кошти у розмірі 96 480 грн було надано відповідачу ОСОБА_5 на придбання зазначеного житлового будинку, а решту коштів у розмірі 3 520 грн - на подальшу його реконструкцію (т.1, а.с. 6-9). При цьому, умовами зазначеного кредитного договору було передбачено перерахування Обласним Фондом підтримки індивідуального будівництва на селі коштів на рахунок ОСОБА_3, як продавця житлового будинку.

В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 26.06.2009 року ОСОБА_5 та Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі уклали іпотечний договір, предметом якого був житловий будинок АДРЕСА_1 (т.1, а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2009 року на ім'я позивача ОСОБА_3 Державним Ощадбанком було відкрито рахунок (т.1, а.с.138), на який останньому було перераховано та видано 96 480 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень та випискою з поточного рахунку позивача ОСОБА_3 (т.1,а.с.163).

Факт отримання позивачем ОСОБА_3 коштів в сумі 96 480 грн за продаж зазначеного вище житлового будинку встановлено також у справі №346/1681/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, про визнання недійсним договору кредиту №707-09 від 12.06.2009 року. За результатами розгляду вказаної справи постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року, яка набрала законної сили, у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_3 було відмовлено за безпідставністю вимог.

Апеляційний суд зауважує, що при розгляді названої справи №346/1681/17 було з'ясовано, що на виконання умов кредитного договору №707-09 у Коломийському відділенні ВАТ «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_3 був відкритий особовий рахунок №133628. Кредитні кошти в сумі 96 480 грн були перераховані на картковий рахунок №133268 двома платіжними дорученнями: № 34 від 31.07.2009 року в сумі 20 000 грн. та № 55 від 02.09.2009 року в сумі 77 480 грн. Згідно виписки з рахунку в національній валюті по рахунку №133628, залишок на якому станом на 03.08.2009 року становив 1,00 грн., 03.08.2009 року зараховано 20 000 грн., 10.08.2009 року видано 20 000 грн., 07.09.2009 року зараховано 76 480 грн., 08.09.2009 року видано 20 000 грн., 15.09.2009 року видано 10 000 грн., 22.09.2009 року видано 10 000 грн., 08.10.2009 року видано 10 000 грн., 13.10.2009 року видано 6 480 грн., 26.10.2009 року видано 20 000 грн.

Твердження ОСОБА_3 про те, що ці кошти отримав не він, ніякими об'єктивними та належними доказами не підтверджені. Тому вони не можуть бути прийняті до уваги.

Таким чином, оскільки протягом серпня-жовтня 2009 року ОСОБА_3 були отримані грошові кошти від продажу будинку АДРЕСА_1, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 щодо розірвання договору купівлі-продажу.

Оскільки рішення суду першої інстанції у зв'язку із його невідповідністю вимогам ст. ст. 263, 264 ЦПК України не може залишатися в силі, то за таких обставин воно підлягає до скасування з ухваленням нового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 06 червня 2018 року в даній справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Досин Наталії Федорівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко