Справа № 408/5276/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві Негоді В.Е.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника органу опіки та піклування Медведєва Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, в якому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_1 вказала, що 07 вересня 2009 року вона уклала з відповідачем законний шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась дочка ОСОБА_4 Відповідач є батьком дитини. З 21 вересня 2010 вони не проживають разом, відповідач проживає в іншому місці. За рішенням суду він повинен сплачувати аліменти, але їх не сплачував, у зв'язку з чим має велику заборгованість з них. З жовтня 2010 року ОСОБА_3 жодного разу не цікавився долею дитини, не брав участі у її вихованні.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, додатково пояснила, що відповідач, знаючи про пред'явлений до нього позов, поведінки своєї не змінив, уваги дитині так й не приділяє, яка його взагалі не знає.

Представник органу опіки та піклування підтримав позовні вимоги позивача, підтвердив доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщувався належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позову з таких підстав.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дитини, де у частинах 2 і 3 цієї статті зазначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно дитини.

В пункті 16 Постанови Пленуму № 3 від 30.03.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Верховний Суд України зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 07 вересня 2009 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 11 липня 2011 року було розірвано.

Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Довідкою виконкому Станично-Луганської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області від 21.09.2017 № 413, актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї позивача, а також її характеристиками підтверджується факт, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1. З нею разом проживає дочка ОСОБА_4, яка знаходиться на повному утриманні матері. Батько дитини участі у вихованні дитини не бере, аліменти в повному обсязі не сплачує.

З медичних документів дочки сторін вбачається, що дитина постійно хворіє, потребує належного лікування, яке їй забезпечує лише тільки мати.

Із довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад освіти ясла-садок № 1 «Теремок» компенсуючого типу Станично-Луганської селищної ради» від 02.08.2017 № 53 видно, що цей дошкільний заклад освіти відвідує дочка сторін. Її вихованням займається мати, батько дитини участі у її житті не бере та жодного разу не приходив до вказаного дошкільного закладу.

Характеристика відповідача свідчить, що останній проживає у будинку батьків за адресою: АДРЕСА_2. На цей час він працевлаштований, сплачує аліменти в розмірі 200 грн. щомісячно.

Довідкою-розрахунком від 21.08.2017 № 16.27-34/554, виданою Станично-Луганським РВДВС, підтверджується факт, що з жовтня 2012 року відповідач сплачує аліменти у розмірі 200,00 грн. щомісячно, які почав платити в такому розмірі лише з вересня 2016 року. До цього часу аліменти взагалі не сплачував, у зв'язку з чим, разом із поточною, загальна заборгованість зі сплати аліментів станом на 31 липня 2017 року становила 45903,12 грн.

Згідно висновку органу опіки та піклування від 05.10.2017 № 6059, через невиконання своїх батьківських обов'язків у здійсненні участі у вихованні дочки, встановлена доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_5

Усе наведене переконало суд, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та належного утримання своєї дочки, тому його слід позбавити батьківських прав відносно неї, у зв'язкуз чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Гафарів Таджикістан,, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, іпн. НОМЕР_1, позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки смт. Станиця Луганська Луганської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Гафарів Таджикістан,, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, іпн. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, іпн. НОМЕР_2, суму судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні з цим позовом до суду в розмірі 640,00 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України, яке може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 05 березня 2018 року.

Головуючий: