Справа № 345/1986/17
Провадження № 22-ц/779/78/2018
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Малєєва А.Ю., Фединяка В.Д.,

секретарів Петріва Д.Б., Капущак С.В.,

з участю: представника відповідача - ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4 та його представника

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсним (нікчемним) договору купівлі-продажу квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Кардаш О.І. 14 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернулися до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із позовом про визнання недійсним (нікчемним) договору купівлі-продажу квартири від 02 березня 2015 року. Позовні вимоги були мотивовані тим, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка 30.08.2013 року була реалізована на прилюдних торгах ОСОБА_8, який в свою чергу 02.03.2015 року за договором купівлі-продажу відчужив дану квартиру іншому відповідачу - ОСОБА_7 Посилаючись на те, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 07.05.2014 року, яке набуло законної сили після перегляду його в апеляційному порядку 27.08.2014 року, прилюдні торги були визнані недійсними, про що ОСОБА_8 на час продажу спірної квартири було відомо, чим було порушено їх конституційні права, позивачі просили визнати недійсним (нікчемним) договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 02.03.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу по реєстру №425.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 14 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає невірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачі не надали достатніх доказів, зокрема, вироку суду, який би підтверджував факт наявності умислу відповідачів на порушення публічного порядку, оскільки ними було пред'явлено позов не лише з підстав порушення спірним договором купівлі-продажу публічного порядку. Апелянт звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8, завідомо знаючи про визнання недійсними прилюдних торгів та скасування правовстановлюючих документів на квартиру, здійснив відчуження квартири ОСОБА_7, чим прямо порушив норми Конституції України. Також ОСОБА_4 вказує на те, що після визнання прилюдних торгів недійсними та набрання чинності рішення про витребування в користь позивачів квартири з чужого незаконного володіння, він повністю погасив заборгованість і виконавче провадження було закрито. При цьому, ОСОБА_4 зазначає про те, що дана квартира є єдиним житлом для його сім'ї, в якій виховується шестирічний (малолітній) син. На думку ОСОБА_4, оскільки прилюдні торги є правочином, наслідком якого є вчинення купівлі-продажу нерухомого майна, і такий правочин визнано судом недійсним, то він і ОСОБА_6 мали право вимагати, щоб сторони повернулися у попередній стан. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, ОСОБА_4 просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в засідання апеляційного суду не з'явились з невідомих причин, хоч їм було повідомлено про час і місце судового засідання у встановленому законом порядку завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.

Представник ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги заперечив, зазначивши, що ОСОБА_7 при придбанні згаданої вище квартири, не вчинила ніяких незаконних дій, які б могли призвести до визнання договору її купівлі-продажу недійсним. Однак, по даний час вона не має можливості користуватись придбаним житловим приміщенням з вини позивачів. Рішення суду першої інстанції представник вважає законним і обґрунтованим, просить залишити його в силі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_4 та його представника, представника відповідача ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_6, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірний договір купівлі-продажу квартири стосується сфери приватноправових відносин, він не посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, не спрямований на порушення публічного порядку. А тому підстав для визнання його недійсним (нікчемним) згідно ст. 228 ЦК України, немає. З цим висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується і на підставі такого.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 02 березня 2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, який був посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Курищуком І.В. та зареєстровано в реєстрі за №425 (а.с. 5-7).

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачі просили визнати вказаний вище договір купівлі-продажу недійсним (нікчемним) з підстав передбачених ст.228 ЦК України, тобто визнати його таким, що порушує публічний порядок та вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства. (а.с.2-4). При цьому, колегія суддів зауважує, що саме із зазначених підстав позивачі просили визнати спірний договір недійсним (нікчемним). А тому посилання апелянта на те, що не лише з цих підстав було заявлено позовні вимоги, колегія суддів відхиляє.

Частина 1 статті 228 ЦК України містить перелік об'єктів, які можуть бути порушені вчиненням правочинів, які порушують публічний порядок. До них, зокрема, належать: конституційні права і свободи людини і громадянина; майно фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади. При цьому, коли щодо прав і свобод людини і громадянина йдеться про порушення взагалі, то стосовно майна фізичної або юридичної особи, держави або територіальної громади характер правочину конкретизовано: тут йдеться про антисоціальність знищення, пошкодження майна або незаконне заволодіння ним.

На думку колегії суддів, місцевий суд прийшов до правильного висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_6, оскільки ними не наведено доказів порушення відповідачами публічного порядку, зокрема, незаконності заволодіння спірною квартирою, її знищення чи пошкодження.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 14 листопада 2017 року в даній справі без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 05 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: А.Ю. Малєєв

В.Д. Фединяк