Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1889/18
Провадження №: 2/332/1047/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2018 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Автех» , Приватного підприємства «Консал-Ді» про визнання договорів недійсними та стягнення грошових коштів, -
ВСТАНОВИВ:
19.06.2018 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного підприємства «Автех» , Приватного підприємства «Консал-Ді» про визнання договорів недійсними та стягнення грошових коштів, обґрунтовуючи вимоги тим, що 29.03.2018 року між ним та ПП « Автех» було укладено договір №1146 про участь згідно з Умовами, відповідно до якого ПП «Автех» зобовязалося за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії , спрямовані на надання поворотної фінансової допомоги. Метою укладення договору було отримання позики на купівлю транспортного засобу Lada Vesta, 2014 року випуску, вартістю 300000 грн. цього ж дня між позивачем та ПП «Консал-Ді» було укладено договір №1146 про надання послуг , відповідно до якого вказане підприємство зобовязалося за плату, розмірі 10,5% від суми позики, що відповідно становить 31 500,00 гривень, забезпечити оформлення договору про участь у програмі само фінансування ПП «Автех» для замовника, а також надати послуги інформаційного характеру з питань діяльності та подальшої участі у програмі , відповідно до укладених договорів. Позивач вважає , що укладені договора не відповідають чинному законодавству та грубо порушують його права як споживача, тому просить визнати вказані договора недійсними та зобовязати ПП «Консал-Ді» повернути йому кошти у розмірі 31 500,00 (тридцять одна тисяча пятсот грн. 00 коп.), сплачені за Договором №1146 від 29.03.2018 року про надання послуг та 157,50 (сто пятдесят сім грн. 50 коп.), сплачені в якості комісії банку.
В судове засідання сторони не з`явились . Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі , просили їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Від представника відповідачів на адресу суду надійшли відзиви на позовну заяву по справі 332/1889/18, згідно яких просить відмовити повністю у задоволені позову про визнання договорів недійсними та у стягненні грошових коштів посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позову .
Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав .
Як встановлено судом та зазначено в заяві, 29 березня 2018 року між Позивачем та ПП «АВТЕХ» було укладено договір про участь згідно з Умовами, відповідно до п.1.1. якого, Підприємство було зобовязане вчинити від імені Позивача певні дії, спрямовані на надання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики)( а.с. 11-13), зазначеної у Додатку №1 до цього Договору.
У відповідності до Додатку №1 до Договору №1146 від 29.03.2018 року, сума позики склала 300 000,00 гривень( а.с.18).
Основною метою даного договору було придбання транспортного засобу, а саме Lada Vesta, 2014 року випуску, сірого кольору, який було обрано в офісі підприємства через спеціальний каталог у компютері.
Крім того, в цей же день, в офісі ПП «АВТЕХ» Позивачем було укладено ще один договір №1146, однак вже з ПП «КОНСАЛ-ДІ», предметом якого було надання послуг( а.с. 14-16 ). Відповідно до п. 1.1. цього Договору, Виконавець приймає на себе зобовязання здійснити наступні дії, спрямовані на забезпечення отримання позики, на умовах Договору про участь згідно з Умовами з ПП «АВТЕХ» та Додатків до нього, а саме: забезпечити оформлення Договору між ПП «АВТЕХ» та Позивачем; надати інформаційно - консультаційні послуги.
При цьому укладання такого Договору носило обовязковий характер, хоча, насправді, жодного сприяння в укладанні договору саме з ПП «АВТЕХ» Приватне підприємство «КОНСАЛ-ДІ» не надавало, оскільки ці обидві фірми знаходились в одному офісі та їх представляла одна особа.
При цьому, відповідно до умов цього Договору, Позивач зобовязався оплатити послуги ПП «КОНСАЛ-ДІ» у розмірі 10,5% від суми позики, визначеної у додатку №1 до Договору про участь згідно з Умовами, шляхом перерахування одноразової суми у розмірі 100% попередньої оплати, що становить 31 500,00 гривень, про що було виставлено рахунок-фактуру( а.с. 22).
Відповідний рахунок Позивачем було сплачено, що підтверджується Квитанцією №ПН1769( а.с.17).
Після завершення процедури укладання, зазначених вище, договорів та сплати рахунку, Сторони перейшли до безпосереднього замовлення автомобіля, на придбання якого і укладався договір поворотної фінансової допомоги.Однак, коли Позивач звернувся до Відповідачів з проханням передати йому транспортний засіб обраної моделі, то отримав повідомлення стосовно того, що транспортний засіб перебуває в несправному стані, а необхідне обладнання для його ремонту потрібно замовляти за кордоном, тому Позивач не зможе отримати такий транспортний засіб.
Позивач неодноразово звертався до Відповідачів з вимогою виконати зобовязання, та надати йому транспортний засіб, однак кожного разу отримував однакові відповіді, стосовно того, що транспортний засіб на ремонті.
У звязку з цим, Позивач звернувся до ПП «Консал-Ді» та ПП «Автех» з заявою про розірвання договорів та повернення сплачених ним грошових коштів у повному обсязі. ПП «Автех» повідомило про згоду на розірвання договору та про відсутність підстав для повернення грошових коштів( а.с.23).
При цьому, Позивач вважає, що Відповідачі не тільки порушили його права, а й, взагалі, здійснення ними своєї діяльності суперечить нормам чинного законодавства України.
Так, предметом Договору №1146 від 29.03.2018 року про участь згідно з Умовами, є надання безвідсоткової позики.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», надання коштів у позику вважається фінансовою послугою. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позика може бути як процентною, так і безпроцентною.
Таким чином, Договір №1146 про участь згідно з Умовами, за своєю правовою природою є саме договором позики, а отже є договором про надання фінансової послуги.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір повинен містити: назву документа; назву, адресу та реквізити суб'єкта господарювання; прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; найменування, місцезнаходження юридичної особи; найменування фінансової операції; розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; інші умови за згодою сторін; підписи сторін.
Проте , аналізуючи зміст договору №1146 від 29.03.2018 року про участь згідно з Умовами, укладеного позивачем з ПП «Автех», встановлено , що в ньому відсутні положення , які застосовуються до договорів фінансових послуг .
Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги надаються фінансовими установами.
Відповідно до п.1 ч.1ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.
Згідно з вимогами п.4 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» для здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг , що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб , є необхідним отримання ліцензії Національної комісії , що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. За змістом ст. 1 цього Закону фінансова послуга це операції з фінансовими активами , що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб , а у випадках , передбачених законодавством , - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів .
Однак, ПП «АВТЕХ» уклало договір про надання фінансових послуг, не будучи при цьому фінансовою установою та відповідно, не маючи ліцензії на здійснення такої господарської діяльності , а отже не маючи достатнього обсягу цивільної дієздатності на укладання такого договору. У звязку з цим, такий договір є недійсним, на підставі ст. 227 ЦК України ( правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним).
Окрім цього, відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. А отже, за відповідними договорами Позивач є споживачем.
Крім цього, згідно з визначенням нечесної підприємницької діяльності, що зазначено в п.14 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.
За змістом ч.1 та ч.3 ст.19 цього Закону нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.
Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
Відповідно до ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняються як такі, що вводять в оману: 1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред'явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; 5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім'ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв'язку із припиненням суб'єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним.
Так, при укладенні договору про участь у програмі самофінансування ПП «АВТЕХ», Позивач мав право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).
Таким чином, ПП «Консал-Ді», пропонуючи Позивачеві надання фінансової послуги щодо оформлення договору про участь у програмі самофінансування ПП «АВТЕХ», укладає групу договорів, при тому, що позивач, як споживач послуги і так має право, без укладення договору №1146 із ПП «Консал-Ді» на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів».
Вказана обставина підтверджується також актом прийому-передачі наданих послуг від 29 березня 2018 року по договору №1146 між Позивачем та ПП «Консал-ді» відповідно до якого зміст виконаних робіт за договором був обмежений виконанням консультаційних та розяснювальних послуг( а.с.22).
Відповідно до ч.2 ст.627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Оскільки самі по собі консультаційні та розяснювальні послуги, що є предметом договору №1146, укладеного з ПП «Консал-Ді», позивачу не потрібні, в разі неможливості досягнення основної мети відносин із ІІП «АВТЕХ», тобто отримання позики на придбання автомобіля. З урахуванням того, що ПП «Консал-Ді» не повідомив Позивача про відсутність у ПП «Автех» ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, позивач був позбавлений можливості свідомого вибору: оформляти чи не оформляти договір про участь у програмі ПП «АВТЕХ», отримувати чи ні консультативно-довідкові послуги з питань діяльності програми.
Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяльність ПП «Автех» та ПП «Консал-Ді» щодо укладення спірних договорів має ознаки нечесної підприємницької діяльності.
У відповідності до вимог ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
З огляду на це, договір №1146 від 29 березня 2018 року, укладений між ПП «Автех» та Позивачем, а також договір про надання послуг та про участь згідно з умовами №1146 від 29 березня 2018 року, укладений між ПП «Консал-Ді» та Позивачем належить визнати недійсними.
У свою чергу, недійсність договору №1146 від 29.03.2018 року, що укладено між Позивачем та ПП «КОНСАЛ-ДІ» тягне за собою повернення коштів, сплачених Позивачем у розмірі 31 500,00 грн. (тридцять одна тисяча пятсот грн. 00 коп.), у відповідності до ст. 1212 ЦК України.
Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
З урахуванням вимог ч.1 та п.1 ч.3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовна заява заснована на законі та є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати договір №1146 від 29 березня 2018 року про надання послуг, укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Консал-Ді» та договір №1146 від 29 березня 2018 року про участь згідно з Умовами, укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Автех» - недійсними.
Зобовязати ПП «Консал-Ді» повернути ОСОБА_1 кошти у розмірі 31 500,00 (тридцять одна тисяча пятсот грн. 00 коп.), сплачених за Договором №1146 від 29.03.2018 року про надання послуг та 157,50 (сто пятдесят сім грн. 50 коп.), сплачених в якості комісії банку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.
Повний текст рішення виготовлено 09.11.2018 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік