Справа № 604/10/18
Провадження № 2-о/604/8/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особі ОСОБА_2, Новосільська сільська рада Підволочиського району Тернопільської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем понад п'ять років до часу відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем понад п'ять років до часу відкриття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що 24 лютого 2004 року померла її тітка по батьківській лінії ОСОБА_3, яка до дня смерті постійно проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки ОСОБА_3 була особою похилого віку та їй важко було жити самій в сільській місцевості, з 1997 року заявник ОСОБА_1 проживала разом з нею однією сімєю, доглядала її, вели спільне господарство, інших зареєстрованих осіб з ними не було. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за заповітом та за законом, до складу якої, зокрема, входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лисичинської сільської ради, площею 3,19 га, право власності на яку спадкодавець набула після складання заповіту, при цьому змін у заповіт не вносилось. Спадкоємців першої, другої та третьої черг після смерті ОСОБА_3 немає. У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що залишилась після смерті ОСОБА_3, проте їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що для отримання вказаного свідоцтва, як спадкоємцю четвертої черги, їй необхідно підтвердити факт проживання разом із спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років та розяснено право на звернення до суду. Враховуючи викладене ОСОБА_1 просить заяву задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала заяву, у відповідності до якої проти заявлених вимог ОСОБА_1 не заперечила, ствердила, що заявник проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сімєю за адресою вул. Л.Українки,37, с.Лисичинці Підволочиського району, доглядала її до дня смерті, вели спільне господарство.

Представник заінтересованої особи Новосільської сільської ради - в судове засідання не з'явився, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 дійсно проживала однією сім'єю разом із ОСОБА_3 за адресою вул. Л.Українки,37, с.Лисичинці Підволочиського району із 1997 року, вели спільне господарство , доглядала її до дня смерті. Чоловік ОСОБА_3 загинув під час війни, син - помер у 1997 році.

Заслухавши заявника, свідків повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Тобто, сім'ю, відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Ці права і обов'язки не обов'язково мають бути обов'язками щодо взаємного утримання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла 24 лютого 2004 року в с. Лисичинці Підволочиського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 154913 , актовий запис № 3.

Згідно довідок, виданих виконавчим комітетом Новосільської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 05 липня 2017 року № 479, 27 листопада 2017 року № 551 на день смерті ОСОБА_3, померлої 24 лютого 2004 року, та шість місяців потому разом з нею в житловому будинку № 37 по вулиці Л.Українки в с. Лисичинці Підволочиського району зареєстрованих осіб не було, родичка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала з померлою без реєстрації з 1997 року.

09 квітня 1999 року ОСОБА_3 вчинила заповіт, у відповідності до якого жилий будинок та все, що знаходиться в ньому, господарський будинок та інші будівлі заповіла ОСОБА_6; грошові вклади, що знаходяться на рахунку № 4585 в філії Підволочиського ощадного банку в с. Нове село № 6391/09 та на рахунку № 4715 в філії Підволочиського ощадного банку с. Нове Село 6391/09 і належить на підставі свідоцтва про спадщину ААР № 211705 заповіла ОСОБА_2.

Крім того, у відповідності до Державного акта на право приватної власності на землю Р1 № 664684 виданого 14 березня 2001 року ОСОБА_3 на підставі рішення Лисичинської сільської ради від 14 лютого 2001 року № 14 передана у приватну власність земельна ділянка площею 3,19 га, що знаходиться на території Лисичинської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як убачається із листа-розяснення приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу № 657/01-16 19 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,19 га, що залишилась після смерті ОСОБА_3, померлої 24 лютого 2004 року, проте їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки нею не подано документів, на підставі яких її можна вважати спадкоємцем однієї з пяти черг.

Разом з тим суд при ухваленні рішення враховує покази свідків ОСОБА_5, та ОСОБА_4, які у судовому засіданні підтвердили факт спільного проживання заявника та ОСОБА_3 з 1997 року до дня смерті спадкодавця ОСОБА_3 Підстав сумніватись у показах зазначених свідків у суду немає, оскільки вони не суперечать одне одному і підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відносини, які склалися між заявником та спадкодавцем ОСОБА_3 слід розцінювати як сімейні, оскільки встановлені обставини, які б засвідчували реальність сімейних відносин, які склалися між останніми та факт проживання заявника та спадкодавця однією сім'єю більше п'яти років.

Таким чином, у судовому засіданні доведено, щоОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_3, яка померла 24 лютого 2004 року, за адресою вул.. Л.Українки,37, в с. Лисичинці Підволочиського району однією сімєю з 1997 року до часу відкриття спадщини.

При таких обставинах, та враховуючи неможливість в інший спосіб встановити факт проживання однією сімєю, а встановлення даного факту необхідне заявнику для виникнення майнових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, заяву про встановлення факту проживання однією сімєю понад пять років, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 СК України, ст.ст. 10, 81, 247, 258- 259, 263-265, 293, 315, 354-355 ЦПК України, п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, жительки с. Лисичинці вул. Підгірна,22, Підволочиського району, ІПН НОМЕР_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, жителька с. Шельпаки Підволочиського району Тернопільської області,ІПН НОМЕР_2, Новосільська сільська рада с. Нове Село Підволочиського району Тернопільської області, про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із ОСОБА_3, яка померла 24 лютого 2004 року, за адресою вул.. Л.Українки,37, в с. Лисичинці Підволочиського району однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Копія вірна

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_7