У Х В А Л А

06 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 463/128/17

провадження № 61-46695 ск 18

Верховний Суд у складі колегії судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (далі - ПрАТ АСК «Європейський страховий альянс») про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ :

12 січня 2017 року позивач звернувся з позовом до ПрАТ «Європейський страховий альянс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 26 545,33 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 серпня 2016 року на вулиці Богдана Хмельницького, 288 у місті Львові відбулось зіткнення транспортних засобів за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2016 року гр. ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні ДТП. Відповідальність водійки ОСОБА_4 перед іншими учасниками дорожнього руху була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс». На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача ПрАТ АСК «Європейський страховий альянс» із заявою про виплату страхового відшкодування. У зв'язку з настанням страхового випадку відповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 36 531,88 грн. Проте з таким розміром страхового відшкодування позивач не погодився, оскільки така сума не покриває витрати на ремонт його автомобіля, які відповідно до висновку № 153 від 12 вересня 2016 року, складеного оцінювачем ТзОВ «Експертиза», вартість ремонту автомобіля НОМЕР_3, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, становить 63 077,21 грн без урахування ПДВ. Виходячи з наведеного, позивач просив стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та сумою, яка визначена оцінювачем ТзОВ «Експертиза» (63077,21 - 38531,88), що становить 26 545,33 грн та 1 000 грн витрат на проведення незалежної оцінки пошкодженого транспортного засобу.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2018 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року, у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовлено за безпідставністю.

Відмовляючи у задоволенні позову за необгрунтованістю суди посилалися на те, що транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.н.з НОМЕР_3 на момент розгляду справи у суді був відремонтований, жодних доказів, які б підтверджували фактично понесені витрати на відновлення транспортного засобу, зокрема щодо проведення заміни пошкодженого капоту, позивачем не надано.

29 жовтня 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ці судові рішення. Просив скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року й постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди. Вимоги касаційної скарги ОСОБА_2 мотивовані тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не в повній мірі дослідили та надали оцінку вимогам та доказам викладеним у його позовній заяві. А оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до винесення незаконних рішень. Також заявник посилався на те, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної практики застосування Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається предметом позову в даній справі є вимога майнового характеру про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП та стягнення витрат на проведення експертизи в сумі 36 545, 33 грн = (26 545,33 + 1 000), ціна якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому ця справа є малозначною (пункт перший частини шостої статті 19 ЦПК України).

Посилання ОСОБА_2 на те, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної практики застосування Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не може бути взято до уваги, оскільки ухвалені судові рішення не суперечать установленій судовій практиці, а базуються на тому, що позивачем не надано доказів на підтвердження його позовних вимог.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом другим частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту два частини третьої статті 389, пункту один частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом два частини третьої статті 389, пунктом один частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко