Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження №22ц/778/436/18
головуючий у 1 інстанції: Мінаєв М.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В.
Белки В.Ю.
секретарБєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області ухвалене в м. Оріхів, Запорізької області 03 жовтня 2017 року (повний текст рішення складено 6 жовтня 2017 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до вказаного суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що позивачеві належить право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7 від 31.07.2008 року, укладеним між відповідачем та ТОВ «ПростоФінанс».

За умовами вказаного договору відповідачу був наданий кредит на суму 91886,40 грн. під зобов'язання повернути його у термін до 10.08.2014 року, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами за визначеною договором ставкою, а також комісію за управління кредитом. Після цього, на підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року, позивач придбав у ТОВ «ПростоФінанс» право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідач виконував свої зобов'язання за Кредитним договором неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 30.11.2016 року утворилась заборгованість на суму 58501,06 грн., яка складається з 37551,82 грн. основної суми кредиту, 15068,60 грн. процентів за користування кредитом та 5880,64 грн. комісії за управління кредитом. В позасудовому порядку вирішити спір з відповідачем позивачу не вдалось, а тому він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач просив суд стягнути заборгованості у розмірі 58501,06 грн., яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов'язань.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за Кредитним договором № 7 від 31.07.2008 року станом на 10.03.2017 року у розмірі 58501,06 грн. (п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот одна грн. 06 коп.), в тому числі 37551,82 грн. основної суми кредиту, 15068,60 грн. процентів за користування кредитом та 5880,64 грн. комісії.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.07.2008 року між відповідачем та ТОВ «ПростоФінанс» був укладений Кредитний договір № 7, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 91886,40 грн. з терміном погашення до 10.08.2014 року (п. 1.1), під зобов'язання сплатити проценти за користування кредитом за ставкою 9,9% річних від непогашеної суми кредиту (п. 2.1), разову комісію за надання кредиту в розмірі 1,5% від початкової суми кредиту (п. 2.2) та щомісячну комісію за управління кредитом за ставкою 0,2% від початкової суми кредиту (п. 2.3).

Сторони також погодили, що погашення кредиту має здійснюватися шляхом внесення щомісячних платежів протягом відповідного платіжного періоду не пізніше відповідної дати, зазначеної в Графіку платежів (п. 3.1). Невід'ємним Додатком № 1 до Кредитного договору був Графік платежів, за яким кредит мав погашатись частинами, в сумі 3259,71 грн. у вересні 2008 року, а в подальшому - частинами по 1881,41 грн. щомісяця. Ця сума включала частку тіла кредиту, проценти та комісії.

Протягом вересня 2008 року - січня 2009 року відповідач належним чином сплачувала кредитні платежі на користь первісного кредитора, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 62) і сторонами не оспорюється.

Пунктом 2.8.3 Кредитного договору було передбачено, що сторони домовились, що розмір процентної ставки може бути змінено кредитором в односторонньому порядку, зокрема, в сторону збільшення, якщо середньоарифметичне значення курсу національної валюти України по відношенню до долара США, встановленого НБУ, протягом одного місяця зросте більш ніж на три відсотки у порівнянні з курсом, встановленим на момент укладення Кредитного договору.

Цим же пунктом був встановлений й порядок узгодження таких змін умов кредитування. Зокрема, було передбачено, що у випадку зміни розміру процентної ставки кредитор надсилає позичальнику письмове повідомлення про відповідну зміну процентної ставки за кредитом та новий графік платежів, в якому зазначаються щомісячні платежі, розраховані за новою процентною ставкою. Таке повідомлення має бути відправленим рекомендованим листом за вказаною у Кредитному договорі адресою позичальника, що і вважається повідомленням про встановлення нового розміру процентної ставки за кредитом та новим графіком платежів.

Протягом 10 календарних днів з моменту направлення йому повідомлення позичальник має право повідомити письмово кредитодавця про незгоду з розміром нової процентної ставки за кредитом. Неотримання кредитодавцем такої незгоди вважається наданням позичальником згоди на зміну процентної ставки та на відповідну зміну Графіку платежів.

Також сторони погодили, що до незгоди позичальника на зміну процентної ставки прирівнюється також здійснення позичальником чергового щомісячного платежу у розмірі відповідно до попереднього Графіку платежів. Така незгода надає кредитору право вимагати дострокового виконання всіх зобов'язань за Кредитним договором в порядку п. п. 5.1.6, 6.2.3 цього Договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Задовольняючи позов суд попередньої інстанції зазначив, що 08.12.2008 року первісний кредитор склав повідомлення відповідачу про збільшення процентної ставки за Кредитним договором з 9,9% річних до 15,04% річних, з роз'ясненням того, що у разі незгоди з цим рішенням відповідач має протягом 30 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення повністю достроково повернути кредит та всі платежі, які мають бути сплачені на момент повернення. Вказане повідомлення та новий графік платежів первісний кредитор направив відповідачу 15.01.2009 року. При цьому суд попередньої інстанції відхилив ствердження представника відповідача про те, що відповідач жодного повідомлення про підвищення процентної ставки не отримувала, згоди на це не давала, оскільки це спростовується наданими позивачем доказами.

З вказаним висновком не погоджується колегія суддів.

Так, суд попередньої інстанції помилково не врахував доводи відповідача, що рішенням Оріхівського районного суду України Запорізької області від 23.10.2013 року у справі № 323/3390/13-ц, яке було залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, було встановлено факт належного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором та відсутність заборгованості станом на 2013 рік, а тому така заборгованість не могла виникнути в подальшому.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2014 року у зазначеній іншій справі, ухваленій між тими ж сторонами (а.с. 60) касаційна інстанція зазначила, що суд першої інстанції, з висновком якого погодилась і апеляційна інстанція, вірно виходив із того, що відповідач належним чином виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, відповідно до графіку здійснює платежі, заборгованості по кредиту не допускає та не порушує умови договору.

При цьому в тій іншій справі позивач, не заявляв вимог, пов'язаних зі збільшенням відсоткової ставки, і на це не посилався. Тому колегія суддів вважає, що фактично вся заборгованість яка обрахована за даним позовом винила у період за який спір між сторонами вже було розглянуто, і де не було заявлено про іншу відсоткову ставку. Таким чином у іншій справі між тими ж сторонами встановлено, що відповідач належним чином виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, відповідно до графіку здійснює платежі, заборгованості по кредиту не допускає та не порушує умови договору,

Тому доводи позивача що у період за який вже було ухвалено рішення було змінено графік місячних платежів, та відсоткова ставка і у відповідача зростала в зв'язку з цим заборгованість є такими, що протирічать висновкам встановленим іншим судовим рішенням, які набулі законної сили.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні належні докази, повідомлення відповідача про зміну відсотків. Ксерокопія незавірених документів, без наявності оригіналів, при цьому які дуже важко прочитати надані позивачем на а.с. 79-83, за наявності оспорювання їх отримання відповідачем, не є належними доказами оскільки подані не у відповідності до вимог ст. 95 ЦПК України.

Окрім цього Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» (надалі - Закон № 661-VI), який набрав чинності 09.01.2009 року було заборонено змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку.

Вказаним Законом № 661-VI ЦК України був доповнений статтею 1056-1, якою було встановлено, що встановлений договором розмір процентів не може бути

збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Суд попередньої інстанції в цій частині зазначив, що оскільки матеріалами справи підтверджується, що рішення про збільшення процентної ставки було прийнято первісним кредитором до 09.01.2009 року, а відповідач своїми конклюдентними діями підтвердив згоду на це, почавши вносити платежі за новим Графіком у розмірі 2113,01 грн., то суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість такого рішення та нарахування в подальшому заборгованості за Кредитним договором за збільшеною процентною ставкою на рівні 15,04% річних. Однак в подальшому, як зазначив суд в оскаржуваному рішенні, починаючи з квітня 2009 року, відповідач знову почала вносити платежі у розмірі, визначеному первісним Графіком, а саме 1881,41 грн., тобто неналежним чином - не повністю.

Такі висновки суду теж є невірними.

В матеріалах справи відстуні будь-які належні докази, що рішення про збільшення процентної ставки було прийнято первісним кредитором до 09.01.2009 року. Такі рішення банку у справі відсутні, а тому вказаний висновок суду ґрунтується на припущенні, збільшений відсоток за договором банк став нараховувати відповідачеві вже після вступу в законну силу вказаних змін у законодавстві.

Окрім цього, погашення заборгованості відповідачем у розмірі з новою відсотковою ставкою, відбулось після заборони банку в односторонньому порядку змінювати ставку, і в справі відсутні докази, що сплачуючи зазначені платежі відповідач була повідомлена про його складові в тому числі і збільшений розмір відсотків. Враховуючи також те, що після здійснення двох платежів у лютому та березні 2009 року, відповідач повернулась до сплати заборгованості у встановленому договором розмірі.

Таким чином, оскільки оскаржуване рішення ґрунтується на припущеннях, невірній оцінці доказів, що є у справі воно підлягає скасуванню.

Враховуючи, те, що позивач вирахував заборгованість виходячи зі збільшеної в односторонньому порядку відсоткової ставки, не довів, що мається інша заборгованість, яка утворилась після ухвалення рішення між тими ж сторонами за відсотками встановленими в договорі, а за розрахунком відповідача нею сплачено більшу заборгованість ніж обрахована за відсотками, розмір яких узгоджений в договорі, в задоволенні позову необхідно відмовити з зазначених колегією суддів підстав.

При цьому, підстави для закриття провадження у справі відступні оскільки позивач, посилався на виникненні заборгованості у тому числі і після ухвалення попереднього судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 7 лютого 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: