Провадження № 2/161/842/18
У Х В А Л А

21 лютого 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Івасюти Л.В.

при секретарі - Царюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики удаваним правочином, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з вищевказаним позовом, просила суд стягнути з ОСОБА_2 в її користь заборгованість за договором позики в сумі 50000,00 грн. (п'ятдесят тисяч) гривень 00 коп та судовий збір в сумі 640 грн.

ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про визнання договору позики від 15.12.2016 року удаваним правочином та стягнення судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 об'єднано з первісним позовом ОСОБА_1 в одне провадження.

З метою добровільного врегулювання спору сторони дійшли згоди про укладення мирової угоди, подання спільної заяви та затвердження мирової угоди судом в порядку ст. 207 ЦПК України, на наступних умовах: ОСОБА_1, як позивач за первісним позовом, та відповідач за зустрічним позовом, відмовляється від власних вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 15.12.2016 року в розмірі 50 000,00 (п'ятдесяти тисяч) грн. та судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.; правовідносини між сторонами договору позики від 15.12.2016 року: ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) вважаються припиненими і сторони не мають одна до одної жодних майнових або немайнових претензій (вимог) з моменту набрання мировою угодою законної сили; ОСОБА_2, як позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом, відмовляється від власних вимог про визнання договору позики від 15.12.2016 року удаваним правочином та стягнення з ОСОБА_1 судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.; ОСОБА_2, як позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом, підтверджує відсутність жодних майнових або немайнових претензій до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю "Бімол" та фізичної особи - підприємця ОСОБА_3; сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджують що цією мировою угодою не порушені їх права чи охоронювані законом інтереси, а також права чи охоронювані законом інтереси третіх осіб, пов'язані з предметом спору у цій справі; сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ознайомлені та усвідомлюють наслідки укладеної між ними мирової угоди.

Ухвала Луцького міськрайонного суду про затвердження даної мирової угоди є виконавчим документом згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обовязків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст.256 ЦПК України, сторонам роз'яснені і їм зрозумілі.

Враховуючи, що укладена сторонами мирова угода, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, вчинена в інтересах сторін, суд прийшов до висновку про її затвердження та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 207, 255, 256, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати мирову угоду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики удаваним правочином на наступних умовах:

1.ВасилакіОСОБА_4, як позивач за первісним позовом, та відповідач за зустрічним позовом, відмовляється від власних вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 15.12.2016 року в розмірі 50 000,00 (п'ятдесяти тисяч) грн. та судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.

2.Правовідносини між сторонами договору позики від 15.12.2016 року: ОСОБА_1(позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) вважаються припиненими і сторони не мають одна до одної жодних майнових або немайнових претензій (вимог) з моменту набрання мировою угодою законної сили.

ОСОБА_5, як позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом, відмовляється від власних вимог про визнання договору позики від 15.12.2016 року удаваним правочином та стягнення з ОСОБА_1судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.

ОСОБА_6, як позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом, підтверджує відсутність жодних майнових або немайнових претензій (вимог) до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю "Бімол" () та фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1).

5.Сторони: ОСОБА_1та ОСОБА_2 стверджують що цією мировою угодою не порушені їх права чи охоронювані законом інтереси, а також права чи охоронювані законом інтереси третіх осіб, пов'язані з предметом спору у цій справі.

6.Сторони: ОСОБА_1та ОСОБА_2 ознайомлені та усвідомлюють наслідки укладеної між ними мирової угоди.

Справу №161/14769/17 провадженням закрити. З наслідками закриття провадження по справі, сторони ознайомлені.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її вручення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта