Справа № 500/6940/17
Провадження № 2/500/1267/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Пащенко Т.П.,
при секретарі Топтигіній О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності, -
12.12.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, 5/54 частин будинку №26, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Покровська (колишня назва Комсомольська), укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, посвідчений Одеською товарною біржею 19 лютого 1999 року, реєстровий номер №4109, визнати за ним право власності на 5/54 частин будинку №26, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Покровська (колишня назва Комсомольська). Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до даного договору позивач придбав у відповідачів 5/54 частин житлового будинку №26, розташованого за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Покровська (колишня Комсомольська) та став її власником. Вищевказаний договір був зареєстрований в органах БТІ. 29.07.1999 року в технічний паспорт були внесені зміни стосовно власника домоволодіння (квартири). У листопаді 2017 року при зверненні до нотаріуса щодо вирішення питання про продаж свої частки будинку, позивачу повідомлено про відсутність правовстановлюючих документів на будинок, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна та визнати за ним право власності на 5/54 частин житлового будинку.
Позивач в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, просив розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, сповіщені про час та дату судового розгляду належним чином через розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті» (вип. від 20.01.2018 року №6 (5030), стр.11) та на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності не надали, заперечення проти позовних вимог не надали, тому суд відповідно до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу нерухомого майна №4109 від 19.02.1999 року а саме, 5/54 частин будинку №26, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Комсомольська, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, власником 5/54 частин будинку №26, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Комсомольська є ОСОБА_1
Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року №57р вул.Комсомольську перейменовано у вул.Покровську.
Всі зобовязання за договором сторонами виконані в повному обсязі, а саме, відповідно до п.5 договору 5/54 частин житлового будинку продані за 3012,00 грн., які отримані продавцем до підписання даного договору, та належать новому власнику - ОСОБА_1
На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований.
Договір купівлі продажу від 19.02.1999 року посвідчений Одеською товарною біржею, реєстровий №4109, право власності зареєстровано КП «Ізмаїльське МБТІ», про що свідчить реєстраційний напис.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №107370298 від 13.12.2017 року, ОСОБА_1 є власником 5/54 частин будинку №26, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Покровська (колишня назва Комсомольська).
Дане також підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 01.02.2018 року №155, згідно якої, відповідно до матеріалів інвентарної справи на обєкт нерухомості, розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Покровська (колишня назва Комсомольська),26, власником 5/54 частин вказаного будинку є ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі продажу від 19.02.1999 року, посвідченого Одеською товарною біржею, реєстровий №4109.
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, і не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК 1963 року.
Згідно ст.ст. 128,224,227,328, 334, 655, 657 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону або договору. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
Відповідно до роз'яснень, даних в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78 р., із змінами від 25.05.98 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» угоди купівлі-продажу (зокрема при придбанні на біржових торгах) житлового будинку (квартири) або його (її) частини підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.
При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною.
На час укладення зазначеного договору діяла ст.15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якої не вимагалось подальше нотаріальне посвідчення угоди, укладеної на біржі.
Відповідно до пунктів 1.1., 1.4., 1.7., 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об'єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис.
Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею».
Відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами (19.02.1999 року), - договір купівлі - продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на жилий будинок, що відчужується.
Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне.
При укладенні договору всі вимоги, передбачені ст.15 Закону України «Про товарні біржі», між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що реєстрація за ОСОБА_1 права власності на 5/54 частин житлового будинку №26 по вул.Покровській (колишня назва Комсомольська) в м.Ізмаїлі Одеської областіздійснено відповідно до діючого на той час законодавства.
З оглядом на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд визнає вищевказаний договір дійсним.
Право власності таким чином за ОСОБА_1 встановлюється відповідно ст.328 ЦК України.
У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Керуючись ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82,223,258,259,264,265,280-283 ЦПК України, ст.47, 224, 227 ЦК України в редакції 1963 року, суд
ОСОБА_5 ОСОБА_6, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії КЕ 202288, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області, до ОСОБА_2, дані про реєстрацію особи невідомі, ОСОБА_3, дані про реєстрацію особи невідомі, ОСОБА_7, дані про реєстрацію особи невідомі, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, 5/54 частин будинку №26, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Покровська (колишня назва Комсомольська), укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_1, посвідчений Одеською товарною біржею 19 лютого 1999 року, реєстровий номер №4109.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/54 частин житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Покровська (колишня назва Комсомольська), 26.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_8