Справа № 454/2960/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/6155/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Левика Я.А.

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 29 серпня 2017 року у справі за поданням головного державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Семенюк А.В.,-

в с т а н о в и л а:

Головний державний виконавець Сокальського районного ВДВС звернувся до суду з поданням, в якому просив вирішити питання про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань боржника ОСОБА_3, ІН НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, до виконання ним зобов'язань згідно виконавчого провадження № 53099814 щодо виконання виконавчого листа №454/2960/15-ц виданого 20.09.2016р. Сокальським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ "ПравексБанк" заборгованості за кредитним договором 4715,66 доларів США.

В обґрунтування подання державний виконавець вказує, що за даним виконавчим провадженням існує борг та станом на день звернення до суду немає відомостей про сплату заборгованості. Боржник удобровільному порядку виконавчий лист не виконав, ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 29 серпня 2017 року подання головного державного виконавця Сокальського районного ВДВС головного територіального управління юстиції у Львівській області - задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІН НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом №454/2960/15-ц від 20.09.2016р.

Виконання ухвали доручено Державній прикордонній службі України.

Вищезгадану ухвалу оскаржив ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що питання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України вирішувалось районним судом без участі державного виконавця котрий звернувся з таким поданням до суду, що суперечить вимогам ЦПК України. Звертає увагу, що відсутність старшого державного виконавця у судовому засіданні позбавило районний суд можливості оглянути та дослідити у встановленому процесуальним законом порядку матеріали виконавчого провадження, а відтак перевірити належним чином факт ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням суду. Також вказує, що у матеріалах справи відсутні докази про належне отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, як і інших документів. Окрім того державним виконавцем не надано доказів, що боржник, маючи закордонний паспорт, має намір виїжджати за межі України саме з метою ухилитися від виконання покладених на нього судовим рішенням грошових зобов'язань.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в поданні державного виконавця Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про встановлення ОСОБА_3 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В судове засідання представник Сокальського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області не з'явився, проте матеріали справи містять відомості про вручення судової повістки.

Колегією суддів визнано неповажними причини неявки до суду представника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, у зв'язку із чим підстави для відкладення розгляду справи відсутні. На переконання колегії суддів матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_3-ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.19 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконання нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлене за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, головний державний виконавець Сокальського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Семенюк А.В. звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, мотивуючи тим, що у останнього є невиконані зобов'язання щодо погашення заборгованості.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Постановляючи ухвалу про задоволення подання про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань.

Однак зазначені висновки, на думку колегії суддів є передчасними і не свідчать про наявність достатніх підстав для застосування такого обмеження.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

В той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов'язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Як вбачається з вищенаведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; недопуск в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; неповідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно не з'являтися на вимогу виконавця; ненадання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що згідно виконавчого листа №454/2960/15-ц виданого 20.09.2016р. Сокальським районним судом Львівської області вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ "ПравексБанк" заборгованості за кредитним договором 4715,66 доларів США. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ "ПравексБанк" заборгованості за кредитним договором 4715,66 доларів США. (а.с. 4)

Постановою Сокальського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 12.12.2016р. відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №454/2960/15-ц виданого 20.09.2016р. (а.с. 5)

Відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від12.12.2016р. накладено арешт на все майно що належить боржнику -ОСОБА_3 (а.с. 5 зворот)

Згідно інформації Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області від 22 лютого 2017 р. ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон. (а.с. 6)

Із змісту подання встановлено, що заборгованість боржником ОСОБА_3 в добровільному порядку не сплачена.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язань.

Як в поданні державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України так і в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які посилання, доводи і обґрунтування того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, а лише робиться покликання на сам факт наявності у останнього невиконаного зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

Окрім того колегією суддів встановлено, що згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі №454/2960/15-ц за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Правекс-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Проаналізувавши зібрані докази, колегія суддів вважає, що районний суд обмежив у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 без достатніх на те правових та фактичних підстав.

Будь-яких нових доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов'язань державним виконавцем не надано, а матеріали справи не містять.

Таким чином, оскаржувана ухвала не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

Керуючись ст.ст. 367, 368, ч.1 п.2 ст. 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 29 серпня 2017 року скасувати і ухвалити нову постанову, якою у задоволенні подання державного виконавця Сокальського РВ ДВС ГТУ у Львівській області про встановлення ОСОБА_3 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Я.А. Левик