Справа № 353/1024/18
Провадження № 2/353/497/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.

з участю: секретаря судового засідання - Круховської С.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 16.03.2002року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час є неповнолітніми. Причинами розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, в нетверезому стані вчиняє сварки та скандали. Вона неодноразово викликала працівників поліції і його притягували до відповідальності. Тричі лікувався від алкоголізму. Однак відповідач поведінку не змінив. В даний час спільне життя стало нестерпним. Просила шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з'явилася, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та підготовче судове засідання провести без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що сторони 16.03.2002 року зареєстрували шлюб у Гринівецькій сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). У шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час є неповнолітніми (а.с. 5, 6). Подружнє життя у сторін не склалося, у них різні характери та погляди на життя, відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки та скандали, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати.

В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, а відповідач жодних заперечень на позов не подав та повністю визнав позовні вимоги, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Пунктом 14 названої постанови визначено, що у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Враховуючи зазначене суд, вважає, що місцем проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід визначити місце проживання його матері - ОСОБА_1 (позивач).

Враховуючи те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виповнилося 14 років він вільно обирає собі місце проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн., а решту понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 352,40 грн. (квитанція № ПН499047 від 27.09.2018 року, а.с. 1) слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст. 13, 82, 141, 142, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованим по АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, зареєстрований 16 березня 2002 року у Гринівецькій сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 - розірвати.

Місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 визначити місце проживання його матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительці АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Повернути позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительці АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, з державного бюджету сплачений нею по квитанції № ПН499047 від 27.09.2018 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 352 (Триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого по АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 352 (Триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.І. Лущак