КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7535/17
Провадження № 2/552/175/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Шаповал Т.В.

при секретарі Дубовик І.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Полтава в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1 до ПАТ «Банк Михайлівський», місцезнаходження м. Київ, пр.. Рильський,10-12/3, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження на ліквідацію банку ОСОБА_3, місцезнаходження м. Київ, вул.. Прорізна,8, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», місцезнаходження м. Хмельницький, вул.. Кам»янецька,82,оф.2, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, місцезнаходження м. Київ, вул.. Січових стрільців,17 про визнання дій неправомірними, визнання права, включення до переліку вкладників,-

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ПАТ «Банк Михайлівський», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження на ліквідацію банку ОСОБА_3, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій неправомірними, визнання права, включення до переліку вкладників.

В своїй заяві посилався на те, що в 07.10.2015 року між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» були укладені договори, за умовами яких передавав у власність банку грошові кошти в розмірі 20000 грн. та 65000 грн. 18 травня 2016 року йому було запропоновано пролонгацію, грошові кошти банк не повернув, а було укладено договір № 980-000241559 на розміщення в банку строкового вкладу «Суперкапітал» на суму 80000 грн., у звязку з чим ним було внесено грошові кошти в розмірі 15000 грн. додатково до суми коштів в розмірі 65000 грн. Також вказував, що договір № 980-000241559 був укладений не з ПАТ «Банк «ОСОБА_4», а з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».З травня 2016 року ПАТ «Банк «ОСОБА_4» віднесений до категорії неплатоспроможних, введено тимчасову адміністрацію, його проінформовано про те, що до реєстру вкладників не включений.

Уточнивши свої позовні вимоги, остаточно просив суд визнати неправомірними дії ПАТ «ОСОБА_4, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження на ліквідацію банку ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відмові йому щодо повернення грошових коштів в сумі 80 000 грн.

Визнати неправомірними дії ПАТ «Банк Михайлівський», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження на ліквідацію банку ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо визнання переказу (транзакції) грошових коштів від 19.05.2016 року в розмірі 80 000 грн., здійсненого ТОВ«Інвестиційно-розрахунковий центр» на його рахунок нікчемною та про не включення до реєстру вкладників, яким гарантовано відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Визнати за ним право у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 80 000 грн. із нарахуванням відсотків станом на початок процедури виведення банку з ринку та зобов»язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження на ліквідацію банку ПАТ«Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення його до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунком № 2201 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов»язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити всі необхідні дії в межах наданих законом повноважень, на здійснення виплати відшкодування коштів в межах гарантованої суми за рахунок Фонду йому як вкладнику неплатоспроможного банку ПАТ «Банк Михайлівський».

Зобов»язати ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» сплатити на поточний рахунок № 2201 в ПАТ «Банк Михайлівський» йому проценти за користування позикою в розмірі 80 000 грн. протягом однієї доби згідно договору від 18.05.2016 року.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подані до суду заяви, посилаючись на викладені в них обставини.

Відповідачі в судове засідання своїх представників не направили, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, надали до суду свої письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення та обґрунтування представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа при розгляді іншої справи, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Михайлівський», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, визнання договору недійсним, стягнення грошових коштів, яке набрало законної сили, встановлено наступне.

18 травня 2016 року між позивачем ОСОБА_2 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-024-000241559, за умовами якого позивач надає товариству грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, що передбачені договором, а ТОВ зобовязується повернути кошти та виплатити проценти.

Згідно з п. 1.2. зазначеного договору сумою грошових коштів за договором є кошти в розмірі 80000 грн., які передаються на строк не більше 181 дня по 15 листопада 2016 року зі сплатою процентів в розмірі 33,54 % річних.

Як встановлено дослідженими в справі доказами, позивачем ОСОБА_2 на виконання умов зазначеного договору від 18 травня 2016 року на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» були внесені грошові кошти в розмірі 80000 грн. (15000 грн. готівкою на поточний рахунок, а 65000 грн. за рахунок повернутих грошових коштів ПАТ «Банк «ОСОБА_4» за договором від 18 листопада 2015 року).

Згідно з платіжним дорученням № 26285 від 19 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повернув кошти в розмірі 80000 грн. згідно договору № 980-024-000241559 від 18 травня 2016 року ОСОБА_2 на рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський».

Також, як встановлено судом, відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року № 1213 «Про початок процедури ліквідації «ПАТ «Банк Михайлівський», призначено уповноважену особу Фонду.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01 вересня 2016 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено ОСОБА_3

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_2 від ПАТ «Банк «ОСОБА_4» отримав повідомлення від 21 вересня 2016 року про те, що він не включений до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування з отриманням повідомлення Уповноваженої особи про нікчемність транзакції про переказ коштів, здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року в сумі 80000 грн. з призначенням платежу повернення коштів згідно з договором № 980-024-000241559 від 18 травня 2016 року на рахунок , що належить ОСОБА_2

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

На час вирішення даної справи судом у банку ПАТ «Банк Михайлівський» вже розпочато процедуру ліквідації, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі N 6-2001цс15, у справі за N 6-1123цс16).

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач зазначає, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у порушення вимог зазначеного Закону йому не було сплачено усього розміру грошових коштів в межах гарантованої суми .

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

При цьому порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Таким чином, законодавчо визначене право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позивач не включений до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з посиланням на ті обставини, що переказ грошових коштів на рахунок позивача (транзакції) є нікчемними.

Разом з тим, доказів на підтвердження нікчемності зазначених переказів грошових коштів не надано.

За таких обставин, судом не може бути прийнятий до уваги відзив на позовну заяву щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності . Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 323 ЦК України).

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 323 ЦК України).

Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

З метою захисту прав позивача необхідно визнати неправомірними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4» у відмові щодо повернення грошових коштів в розмірі 80 000 грн., визнати дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4» щодо визнання переказу (транзакції) грошових коштів від 19.05.2016 року в розмірі 80 000 грн., здійсненого ТОВ«Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок ОСОБА_2 нікчемним та щодо не включення ОСОБА_2 до реєстру владників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб неправомірними.

Крім того, необхідно визнати за ОСОБА_2 право у спосіб, передбачений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 80 000 грн., а також зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунком № 2201 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 с. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи законних інтересів.

Враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено порушення іншими відповідача законних прав та інтересів позивача, тому в задоволенні позовних вимог до інших відповідачів необхідно відмовити.

Крім того, враховуючи, що кошти, які 18 травня 2016 року внесені позивачем на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в розмірі 80 000 грн., згідно з платіжним дорученням № 26285 від 19 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повернув згідно договору № 980-024-000241559 від 18 травня 2016 року ОСОБА_2 на рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», тому підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу та стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.

При зверненні з позовом до суду позивачем судовий збір сплачено не було, оскільки від сплати судового збору позивач звільненаий на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позивач звернувся до суду за захистом права споживача фінансових послуг, про що зазначив в позовній заяві.

Як встановлено судом, відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року № 1213 «Про початок процедури ліквідації «ПАТ «Банк Михайлівський», призначено уповноважену особу Фонду .

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01 вересня 2016 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено ОСОБА_3

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином встановлено, що відповідач є неплатоспроможним.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.3 даної статті з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Приймаючи до уваги майновий стан відповідача, враховуючи, що його виведення з ринку фінансових послуг здійснюється державним органом Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково .

Визнати неправомірними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4» у відмові щодо повернення грошових коштів в розмірі 80 000 грн.

Визнати дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4» щодо визнання переказу (транзакції) грошових коштів від 19.05.2016 року в розмірі 80 000 грн., здійсненого ТОВ«Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок ОСОБА_2 нікчемним та щодо не включення ОСОБА_2 до реєстру владників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб неправомірними.

Визнати за ОСОБА_2 право у спосіб, передбачений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 80 000 грн. 00 коп.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунком № 2201 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити .

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 05 лютого 2018 року.

Головуючий Т.В.Шаповал