Справа №333/620/18
Провадження №2-о/333/74/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Круглікової А.В.,

присяжних ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі Іщенко А.О.,

за участю прокурора Шустової А.Л.,

представника заявника ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

особи, щодо якої вирішується питання

про продовження строку госпіталізації до

психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5,

зацікавленої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду справу №333/620/18 за заявою заступника головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 про продовження строку госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник головний лікар Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 звернулася до суду із заявою, в якій просила вирішити питання про продовження строку госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, посилаючись на те, що останній є інвалідом І групи по психічному захворюванню безстроково. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2006 року визнаний недієздатним, опікуном призначена племінниця ОСОБА_6. Із анамнезу відомо, що ОСОБА_5 знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 1978 року. У клінічній картині захворювання домінує галюцинаторно-маячна симптоматика, агресивна поведінка. Сформований емоційно-вольовий дефект у вигляді аутичности, емоційної вихолощенності, апатії. Госпіталізації часті, до 2-3 раз на рік. Після виписки підтримуюче амбулаторне лікування приймає нерегулярно через відсутність критики до хвороби. Остання виписка із стаціонару - 31.07.2017 року. Зі слів опікуна, психічний стан ОСОБА_5 змінився: став дратівливим, злісним, проявляє агресію стосовно опікуна, висловлює погрози - «я тебе вб'ю... ти - дурна», відмовляється від прийому їжі. Підозрілий, побоюється, що його отруять, говорить, що його щось розкручує, заявляє, що його батько - ОСОБА_8, на зауваження ще більше озлобляється. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2017 року ОСОБА_5 госпіталізований до психіатричного закладу у примусовому порядку. 06.02.2018 року о 13.00 год. в черговий раз оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої стан хворого можна кваліфікувати, як тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу з емоційно-вольовим зниженням, галюцинаторно-параноїдний синдром з високою вірогідністю скоєння суспільно-небезпечного діяння по відношенню до опікуна та до себе (агресія на адресу опікуна, відмова від їжі). Внаслідок тяжкого психічного розладу хворий не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. Продовження лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримала повністю, просила суд її задовольнити.

Зацікавлена особа заяву підтримала та просила суд винести рішення про продовження строку госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядкуОСОБА_5

ОСОБА_5 у судовому засіданні про продовження строку госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядкуне заперечував.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про продовження строку госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядкуОСОБА_5

Розглянувши матеріали заяви від 07.02.2018 р., заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, зацікавленої особи, особи, щодо якої вирішується питання про продовження строку госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку, думку прокурора, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «ОСОБА_9 проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2017 року ОСОБА_5 госпіталізовано у примусовому порядку до Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради (а.с.5).

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 06.02.2018 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу з емоційно-вольовим зниженням, галюцинаторно-параноїдний синдром з високою вірогідністю скоєння суспільно-небезпечного діяння по відношенню до опікуна та до себе (агресія на адресу опікуна, відмова від їжі). Внаслідок тяжкого психічного розладу хворий не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. Продовження лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с.2).

Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що ОСОБА_5 є інвалідом I групи безстроково по психічному захворюванню, у 2006 році визнаний недієздатним, знаходиться під наглядом у лікаря-психіатра з 1978 року, у клінічній картині захворювання домінує галюцинаторно-маячна симптоматика, агресивна поведінка, сформований емоційно-вольовий дефект у вигляді аутичности, емоційної вихолощенності, апатії, госпіталізації часті, до 2-3 раз на рік, після виписки підтримуюче амбулаторне лікування приймає нерегулярно через відсутність критики до хвороби, став дратівливим, злісним, проявляє агресію стосовно опікуна, висловлює погрози відмовляється від прийому їжі, не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, підтверджують необхідність продовження ОСОБА_5 строку госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5підлягає задоволенню судом. Керуючись ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.339-342 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву заступника головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 про продовження строку госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, госпіталізацію у примусовому порядку до психіатричного закладу структурного підрозділу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Сєдова, буд.6, строком на 6 місяців.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Круглікова

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2