П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/5037/17

№ апеляційного провадження 22-ц/796/1855/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І. М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,

при секретарі - Іваницькій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Сенька М.Ф. 09 листопада 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Згідно п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (зі змінами від 15 грудня 2017 року) апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Виходячи зі змісту пунктів 8,9 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме: просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до Закону. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року (а.с.82-83) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 2 000 грн., щомісячно, починаючи з 31 березня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 20 листопада 2017 року надіслав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що після припинення шлюбних відносин відповідач перестав належним чином піклуватися про дитину, активної участі у її вихованні не бере, матеріально не забезпечує її фізичний та духовний розвиток. Вказані обставини відповідач заперечував у судовому засіданні, разом з тим не зміг надати жодних доказів своїх пояснень. Станом на день подачі позову відповідач був успішним підприємцем та мав стабільно високий дохід, разом з тим перед першим судовим засіданням останній раптово припинив свою підприємницьку діяльність. Заявлений відповідачем дохід за основним місцем роботи не може братися до уваги при визначенні розміру аліментів, оскільки останній свідомо занижує та приховує свої реальні доходи.

Крім того, рішення суду про визначення розміру аліментів в обсязі 2 000 грн. на місць суперечить вимогам статті 51 Конституції України, статті 27 Конвенції про права дитини, статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», статті 150 Сімейного кодексу України, реальним витратам, які несуть батьки на утримання дітей, а також сучасним цінам на товари та послуги.

Також зазначає, що дитина схильна на алергію та обструктивні бронхіти, має здібності у точних науках, здібності до вивчення мов понад шкільну програму, має бажання відвідувати гурток танців, що є необхідним для її гармонійного та фізичного розвитку, разом з тим, дитина не має власного майна або самостійного заробітку, а тому її матеріальне становище визначається лише доходом скаржника та сплаченими аліментами. Відповідач в судовому засіданні не надав жодних письмових доказів, що має проблеми зі здоров'ям, тобто він є працездатною особою.

Крім того, відмова суду у стягненні судових витрат на правову допомогу порушує норми діючого законодавств та є незаконною.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 12 грудня 2017 року також подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року в частині часткового задоволення позовних вимог, виклавши резолютивну частину рішення у такій редакції: «стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1 300 грн. щомісячно, починаючи з 31 березня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття». Змінити рішення в частині стягнення з відповідача на користь держави судових витрат з урахуванням вимог ч.3,5 ст.88 ЦПК України. В решті рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що зазначене рішення підлягає зміні в частині розміру задоволених позовних вимог з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи. Суд знехтував вимогами ст.182 СК України та зазначив, що при визначенні розміру аліментів виходить із засад розумності, виваженості та реальності. Чинний ЦПК не містить правового визначення засад виваженості або реальності. Отже суд не мотивував належним чином своє рішення про стягнення аліментів в розмірі 2 000 грн.

Зазначає, що з належних доказів вбачається, що ОСОБА_5 отримує дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 4 600 грн., при цьому на його утриманні перебуває дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і не має самостійного доходу, та малолітня дитина. Стягнення аліментів в сумі 2000 грн. залишає відповідачу 1 703 грн. на утримання іншої малолітньої дитини та непрацездатної дружини, що порушує принцип рівності людей.

Таким чином, суд своїм рішенням фактично зменшив можливість та розмір утримання однієї дитини за рахунок іншої.

Також, з резолютивної частини рішення вбачається, що позов задоволено частково,а тому при вирішенні питання про стягнення судового збору суд мав керуватись ч.3 ст.88 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_2, підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, заперечували проти апеляційної скарги ОСОБА_5

Представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4, підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи та їх представників, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з березня 2003 по лютий 2014 року (а.с.8). В шлюбі у сторін народилась донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір'ю.

Відповідач створив нову сім'ю, в якій ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька - ОСОБА_8 (а.с.50, 53).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач працює в ТОВ «ЄВРОПРОЕКТ УКРАЇНА ЛТД» на посаді інженера-технолога і отримує заробітну плату близько 4 600 грн. на місяць, що підтверджується довідками Товариства. Крім того, теперішня дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тобто і дружина, і малолітня дитина перебувають на утриманні відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач регулярно перераховував на рахунок позивача в середньому по 1 300 грн. щомісячно, як аліменти.

Позивач звернулась до суду з даним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 10 000 грн., а також судові витрати.

В суді першої інстанції ОСОБА_5 визнав позов частково та пояснив, що реально може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1 200 грн. на місяць.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що необхідним і достатнім для врегулювання спору по суті є встановлення аліментів в розмірі 2 000 грн., виходячи з засад розумності, виваженості та реальності. Крім того, суд поклав на відповідача обов'язок сплатити на рахунок держави судовий збір в розмірі 640 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд відмовив у їх задоволенні, оскільки стороною позивача не доведено, що ФОП ОСОБА_7 має право надавати таку допомогу відповідно до закону.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процессуального права.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, статтею 180 СК України чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин другої і третьої статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У статті 182 СК України наведений перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

З роз'яснень, викладених у пункті 17 вищевказаної Постанови та частини першої статті 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено в ході розгляду справи, при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції було враховано стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, а також його щомісячний дохід у вигляді заробітної плати.

Доводи ОСОБА_3 про те, що заявлений відповідачем дохід за основним місцем роботи не може братися до уваги при визначенні розміру аліментів, оскільки відповідач занижує та приховує свої реальні доходи, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому відхиляються колегією суддів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 2 000 грн., оскільки стягнення більшої суми призвело б до порушення його прав, а також права на допомогу і утримання непрацездатної дружини та малолітньої дитини.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу, з підстав, що позивачем не доведено право адвоката надавати допомогу відповідно до вимог Закону.

Частиною 1 ст. 84 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем до суду першої інстанції було надано: договір про надання правової допомоги №18/03-17 від 18 березня 2017 року, квитанція №1-18/03-17 від 18 березня 2017 року про оплату правової допомоги в розмірі 3 000 грн., довідка-розрахунок №1 витрат на правову допомогу у цивільній справі на стадії досудової підготовки справи, квитанція №2-18/03-17 від 08 листопада 2017 року про оплату правової допомоги в розмірі 1 500 грн., довідка-розрахунок №1 (об'єднана) витрат на правову допомогу у цивільній справі на стадії досудової підготовки справи та на стадії судового провадження від 09 листопада 2017 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції не можна в повній мірі визнати законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови стягнення витрат на правову допомогу та ухвалення в цій частині нової постанови про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Інші доводи, наведені в апеляційних скаргах, не відносяться до підстав, які б виплинули на вирішення даної справи у інший спосіб.

Керуючись статтями 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року в частині відмови стягнення витрат на правову допомогу - скасувати.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) грн.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01 березня 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: Я.В.Головачов

О.В.Шахова