СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун.№759/5620/17

пр.№2/759/1129/18

25 січня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 р. позивач звернулась до суду із зазначим позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, посилаючись на ті підстави, що спільне життя не склалось в зв'язку із різними поглядами на життя та побут, з січня 2016 року проживають окремо та спільне господарство не введуть. Крім того, позивач зазначає, що з січня 2016 року відповідач не бере участі у вихованні доньки, коштів на її утримання не надає, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між сторонами 03.05.2014 укладено шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №477 (а.с. 10).

У вказаному шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують та у зв'язку з тим, що відповідач визнає позов, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги, що відповідачем не заперечувалась сплата аліментів, крім того ОСОБА_2, як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично та психічно здоровим.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по утриманню дітей покладено на обох батьків, суд приходить до висновку про те, що позов у частині стягнення аліментів на утримання дитини також необхідно задовольнити.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 109, 110, 112-114, 180-185 СК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладеного у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №477 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: 03194, АДРЕСА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меньше 50% прожииткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.04.2017 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

СУДДЯ: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 25.01.2018.