Справа № 642/5962/17
Провадження № 2/642/120/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.

з участю секретаря - Бондаренко В.П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Харківської міської ради, 3-я особа Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора,

про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач у листопаді 2017 звернувся до суду з позовом, в якому просить : встановити факт, що має юридичне значення, що «Плешкань» ОСОБА_2, яка померла 4 січня 2004 року була його матірю; визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Барикадна, 93 в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 4 січня 2004 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 4 січня 2004 року в м. Харкові померла його мати - ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Барикадна, 93 в м. Харкові, яку вона придбала на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.1962 року, посвідченого нотаріусом другої державної нотаріальної контори ОСОБА_5 Позивач зазначав, що він є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері, у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки в паспортах його та матері були розбіжності при написанні прізвища українською мовою, що потягло за собою розбіжності в написанні прізвища в свідоцтві про смерть матері. Позивач проживав з матірю та був зареєстрований в спірному будинку, у відповідний строк звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Встановлення факту родинних відносин необхідно мені для вирішення питання про визнання права власності в порядку спадкування за законом. ОСОБА_3 була власником нерухомого майна на законних підставах, яке на той час було введено в експлуатацію, мала технічний паспорт, в якому не зазначено самовільних будівель. Оскільки позивач не може оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, він вимушений звернутися до суду про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити.

Відповідач про дату та час слухання справи сповіщений належним чином, представник не зявився, до суду надано заяву з проханням розглядати справу у їх відсутності, ухвалити рішення згідно чинного законодавства, яке не буде порушувати права третіх осіб.

Третя особа про дату та час слухання справи сповіщений належним чином, представник не зявився, до суду надано заяву з проханням розглядати справу у їх відсутності.

За таких обставин відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідача та третьої особи.

Вислухавши доводи та міркування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, та інше.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 січня 2004 року в м. Харкові померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ № 437231.

Після її смерті відкрилася спадщина на будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Барикадна, 93 в м. Харкові, яку вона придбала на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.1962 року, посвідченого нотаріусом другої державної нотаріальної контори ОСОБА_5, що підтверджується копією договору купівлі-продажу.

Позивач є сином померлої ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження ІІІ-УР №303428, де матірю дитини «ОСОБА_6, родившегося 15.02.1962 года» зазначена «Плешкань Александра Ивановна», тобто російською мовою прізвища записані однаково.

Однак в паспорті позивача (зазначено прізвище як «Плешкань») та паспорті його матері (зазначено прізвище як «Плєшкань») наявні розбіжності при написанні прізвища українською мовою.

Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, був зареєстрований разом з нею за адресою: м. Харків, вул. Барикадна, 93, що підтверджується копією паспорта серія МК 593322, виданого Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області від 27.11.1997, довідкою про склад сімї №П-4-7087/0/168-17-4181 від 01.11.2017.

Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, окрім позивача, судом не встановлено.

Аналіз зазначених документів в сукупності та порівняння наявних в них фактичних даних дає можливість прийти до висновку, що позивач є сином ОСОБА_4, яка померла 04.01.2004, а розходження в написанні прізвищ виникли внаслідок складання документів російською мовою та їх неоднакового в подальшому перекладу на українську мову.

Наявність розбіжностей в написанні прізвищ в документах позивач та його матері, позбавляє його можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом. Отже, встановлення факту родинних відносин має юридичне значення для позивача.

У встановлений законом строк позивач звернувся до Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріусу Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори від 07.11.2017 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті ОСОБА_4, померлої 04.01.2004, зокрема з тих підстав, що не оформлено право власності на будинок та не надано документів про зміну нумерації будинків.

Рішенням № 157/6 виконкому Ленінської Райради депутатів трудящих м. Харкова від 20 листопада 1962 року № Про привернення в порядок нумерації будинків і назв вулиць змінено нумерацію домоволодіння по вулиці Барикадній № 79, належного ОСОБА_3 привласнивши йому новий № 93.

Рішенням виконавчого комітету Ленінської райради депутатів № 25/17 від 26 лютого 1963 року у звязку з аварійністю дозволено ОСОБА_3 будівництво житлового будинку замість старого, який прийшов у повну непридатність до житла.

Відповідно до акту прийому від 3.02.1971 індивідуального житлового будинку № 93 по вул. Барикадній, його вважали прийнятим. Рішенням № 24/8 від 3 лютого 1971 р. Ленінської райради депутатів затверджено акт прийомки побудованого ОСОБА_3 жилого будинку на вул. Барикадній, 93.

Рішенням № 43/12 від 7.03.1973 виконкому Ленінської Райради депутатів трудящих м. Харкова вирішив дозволити ОСОБА_3 роботи в домоволодінні по вул. Барикадній № 93 (колишній № 79) і переобладнання.

Відповідно до листа Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8, 4-35/18/1 «щодо державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, забудованих до 5 серпня 1992 року», Новій редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що діє з 1 січня 2016 року, п. 41 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 для державної реєстрації на новозбудований обєкт нерухомого майна подаються зокрема : технічний паспорт на обєкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси. «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають процедурі прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування обєкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики є технічний паспорт на такий обєкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації».

Таким чином ОСОБА_3 була власником нерухомого майна домоволодіння по вул. Барикадній №93 на законних підставах, яке на той час було введено в експлуатацію, мала технічний паспорт, в якому не зазначено самовільних будівель, що підтверджується копією технічного паспорту від 31.08.2017.

ОСОБА_7 встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 заповіту не залишила, тому відповідно до положень ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 вказаної статі право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, серед яких є і визнання права.

ОСОБА_7 встановлено,що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 та має право на спадкування належного їй домоволодіння.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки вказаними належними та допустимими доказами беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_4 і єдиним спадкоємцем, однак не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину, що залишилася, в нотаріальному порядку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2-4, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 293, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 321, 328, 392, 1223, 1261, 1268 ЦК України, п. п. 1, 2, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4, яка померла 4 січня 2004 року.

Визнати право власності за ОСОБА_1, проживаючим за адресою: 61098, м.Харків, вул. Барикадна,93, реєстраційний номер облікової картки платника податків №, на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Барикадна, 93 в м.Харкові, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 4 січня 2004 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

ОСОБА_7 Л.Л. Шрамко