КОПІЯ
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/8096/18
Провадження № 22-ц/4820/104/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю представника позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_5, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/8096/18 за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13 липня 2018 року (суддя Карплюк О.І.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визначення частки у спільному майні та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визначення частки у спільному майні.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційних скарг і матеріали справи

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_4 вказувала, що після смерті 02.04.2015 року її сина ОСОБА_7 була заведена спадкова справа №134-2018, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки частка померлого у спільному майні не визначена. ОСОБА_4 зазначала, що ОСОБА_7 був членом колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_8, після смерті якої ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, уклавши угоду визначили, що частка померлої 17.05.1985 року ОСОБА_8 становить ?. Позивачка, вважає, що співвласниками житлового будинку по вул. Кринична, 35 в м. Хмельницькому в рівних частках були ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і оскільки між співвласниками неможливо укласти договір про виділ частки із спільного майна, що належить позивачці, тому остання просила суд визнати, що частка ОСОБА_7 та її в майні колгоспного двору, а саме житлового будинку з надвірними будівлями за адресою вул. Кринична, 35 в м. Хмельницькому становить по ?.

В квітні 2018 року до суду із зустрічним позовом звернувся ОСОБА_6, який зазначав, що він, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 були членами колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_8, яка померла 17.05.1985 року. Угодою від 21.12.1999 року позивач, ОСОБА_4, ОСОБА_7, як члени колгоспного двору та співвласники майна, визначили, що частка померлої ОСОБА_8 становить 1/4. Оскільки члени колгоспного двору, а відповідно і співвласники майна ОСОБА_8 і ОСОБА_7 померли, на даний час неможливо укласти договір про виділ частки із спільного майна, що належить позивачу, тому і просив суд визнати, що його частка в майні колгоспного двору, а саме житловому будинку з надвірними будівлями за адресою вул. Кринична, 35 м. Хмельницький становить 1/4.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14 травня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визначення частки у спільному майні прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визначення частки у спільному майні.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13 липня 2018 року в задоволені первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права. Апелянт вказує, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 року мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки суд першої інстанції, як вважає апелянт, не надав належної оцінки тим обставинам, що члени колгоспного двору, а відповідно і співвласники майна ОСОБА_8, ОСОБА_7 померли, що на даний час неможливо укласти договір про виділ частки із спільного майна, що належить співвласникам, тому апелянт просить суд оскаржуване рішення в частині відмови в задоволені зустрічного позову скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

До апеляційного суду надійшла, також, апеляційна скарга ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13 липня 2018 року. Апелянтка зазначає, що суд, допустивши порушення норм матеріального права, незаконно відмовив їй у задоволені її позову. ОСОБА_4 вказує, що відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Тому, апелянтка просить суд оскаржуване рішення в частині відмови в задоволені первісного позову скасувати та постановити нове судове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_6 та представник ОСОБА_4 підтримали апеляційні скарги з підстав у них наведених.

ОСОБА_4 до суду не зявилася, хоча про день, місце і час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_4 до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу положень ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Оскільки ОСОБА_7 помер 02 квітня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №255168 (а.с.10), тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість визначення частки нерухомого майна за померлим ОСОБА_7 в звязку із припиненням його цивільної правоздатності, тому в цій частині рішення підлягає залишенню без змін, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

ОСОБА_4 з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 в частині визначення за нею ? частки у спільному майні та зустрічного позову ОСОБА_6 про визначення за ним ? частки у спільному майні.

Встановлено, що членами колгоспного двору по вул. Криничній, 35 в м. Хмельницькому були ОСОБА_6, ОСОБА_7, який помер 02.04.2015 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, яка померла 17.05.1985 року та була головою колгоспного двору (а.с. 9, 11).

21.12.1999 року ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 уклали угоду, згідно якої виділено ? частину померлій 17.05.1985 року ОСОБА_8 в спільному майні, а саме житлового будинку з надвірними будівлями під №35, що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Криничній, розташованого на земельній ділянці (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про спадщину ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_8; спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з ? частини житлового будинку з надвірними будівлями за №35 по вул. Криничній в м. Хмельницькому, який належав померлій на підставі Угоди, посвідченої Першою Хмельницькою держнотконторою 21.12.1999 р., р.№1-3583, зареєстрований в Хмельницькому БТІ за №7936 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_4 в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями під №35 по вул. Криничній в м. Хмельницькому нотаріусом відмовлено, оскільки частка померлого в майні колгоспного двору не визначена (а.с.17).

Згідно зі ст. 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Він виступає у цивільних правовідносинах як єдине ціле. Власність колгоспного двору складають трудові доходи членів двору, одержані від участі в господарстві колгоспу, а також інше майно, передане у власність двору, та майно, придбане на спільні кошти двору. Відповідно до ч. 1 ст. 120, ч.2 ст.123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, виходячи із рівності часток усіх членів двору.

Відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XIIб був введений в дію Закону України «Про власність», яким колгоспний двір був припинений з 15 квітня 1991 року.

У пункті 6 постанови Пленуму від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Верховний Суд України роз'яснив судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

Оскільки ОСОБА_8, яка померла 17.05.1985 року, ОСОБА_4, ОСОБА_7, який помер 02.04.2015 року та ОСОБА_6 були членами колгоспного двору за адресою вул. Кринична, 35 в м. Хмельницькому; угодою від 21.12.1999 року частку ОСОБА_8 у майні цього колгоспного двору визначено розмірі ? , тому судова колегія вважає, що частки ОСОБА_4, ОСОБА_7, який помер 02.04.2015 року та ОСОБА_6 в майні цього ж двору становлять по 1/4. А тому доводи апеляційних скарг апелянтів щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання за нею частки в майні колгоспного двору та в частині відмови у зустрічному позові ОСОБА_6 та ухвалення нового судового рішення в цих частинах про задоволення вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13 липня 2018 року в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_4 про визнання за нею частки в майні колгоспного двору та в частині зустрічного позову ОСОБА_6 скасувати та в цих частинах постановити нове судове рішення про часткове задоволення первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по ? частки в майні колгоспного двору, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Криничній, 35 в м. Хмельницькому.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2018 року.

Судді: (підпис) ОСОБА_1 (підпис) ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк