Справа № 643/552/18
Номер провадження 2-з/643/44/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2018 р. Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: Мельникової І.Д.,

при секретарі: Шабатько Л.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент служб по справам дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходиться дана цивільна справа, в якій позивач просить суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 14.01.2012 року в Московському відділі ДРАЦС реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис № 10.

26.02.2018 року на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову від позивача, в якій останній просить суд до оголошення рішення та набрання ним законної сили по вищевказаній справі визначити місце проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з їх батьком ОСОБА_1 в квартирі № 29 в будинку № 76, розташованому по пр. Ювілейному в м. Харкові.

В обгрунтування поданої заяви посилається на те, що він з відповідачем спільне господарство не ведуть, мешкають окремо, збереження шлюбу неможливе та відповідач неналежним чином виконує свої обовязки у вихованні дітей. Зазначив, що його син ОСОБА_4 знаходиться разом з матірю і їх місце знаходження невідоме.

Суд, дослідивши подану заяву про забезпечення позову, встановив, що вона не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову тощо.

Однак, позивачем у заяві про забезпечення позову не обгрунтовано необхідність застосування вказаного виду забезпечення та не додано до заяви будь-яких підтверджень фактів викладених у ній.

Як розяснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільній процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Питання щодо прийняття до провадження уточненого позову на даний час не вирішено.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, позивачем не обгрунтовано необхідність забезпечення позову, а тому заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 152, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - повернути заявнику.

Роз*яснити заявнику п. 10 ст. 150 ЦПК України, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог (уточнений позов).

Роз'яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом пятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Д. Мельникова