ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

8 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 644/6063/17

Провадження № 22-ц/818/1191/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»

треті особи - ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи - ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання припиненим договору поруки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 липня 2018 року, ухвалене суддею Бабенко Ю.П.,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати припиненим договір поруки №SR-708/113/2008 від 09.06.2008, укладений між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1.

Позовна заява мотивована тим, що 09.06.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №ML-708/113/2008, за умов якого ОСОБА_2 отримала кредитні кошти у розмірі 73318,74 доларів США з кінцевим строком повернення коштів до 09.06.2028 зі сплатою відсотків.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 09.06.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №SR-708/113/2008. 17.11.2011 та 25.12.2012 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 були підписані додаткові договори №3 та №4 до кредитного договору №ML-708/113/2008, на підставі яких до кредитного договору було внесено зміни. Укладаючи вказані додаткові договори, ПАТ «ОТП Банк» не отримував згоди поручителя на зміну зобов'язання та збільшив обсяг відповідальності поручителя, що є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в результаті укладання спірних додаткових договорів обсяг відповідальності поручителя збільшено, крім того однієї цієї умови не достатньо для визнання договору поруки припиненим, оскільки не вбачається другої обов'язкової умови, а саме зміни зобов'язання без згоди поручителя.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати припиненим договір поруки.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що висновок суду, щодо підписання нею договору поруки, як поручитель тим же надала свою згоду на зміну розміру боргового зобов'язання без укладання додаткових договорів є необґрунтованим та таким, що не відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 09.06.2008 укладено кредитний договір №ML-708/113/2008, відповідно до умов якого отримала кредитні кошти у розмір 73318,74 дол. США під 4,25% річних, із терміном погашення 09.06.2028 (а.с.6-11).

З метою забезпечення виконання зобов'язань 09.06.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем ОСОБА_1 укладено договір поруки №SR-708/113/2008, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов'язалася перед банком відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 її боргових зобов'язань перед кредитором за вказаним вище кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань (а.с.5).

Між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем ОСОБА_1 6 квітня 2009 року укладено додатковий договір №1 до договору поруки №SR-708/113/2008 від 09.06.2008 року, яким було внесено зміни до вказаного договору поруки. Пунктом 3 Додаткового договору №1 доповнено договір поруки п.2.2.1. наступного змісту: «В разі зміни розміру Боргових Зобов'язань після укладення цього Договору, такі Боргові Зобов'язання забезпечуються в їх повному обсязі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього Договору» (а.с.33).

17 листопада 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір №3 до кредитного договору №ML-708/113/2008 від 09.06.2008 року. Відповідно до умов зазначеного додаткового договору сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного договору, а саме виклали графік платежів у новій редакції (а.с.12-14).

Між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» 25.12.2012 укладено додатковий договір №4 до кредитного договору №ML-708/113/2008 від 09.06.2008. Відповідно до умов зазначеного додаткового договору сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного договору, а саме встановили фіксовану процентну ставку в розмірі 6,5 % річних на період з 09.01.2013 року до 08.02.2013 року та встановили розмір плаваючої процентної ставки у розмірі 5,49 % річних на період з 09.01.2013 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором (а.с.15-18).

Як зазначено в письмових поясненнях 02.07.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до якого до ТОВ ОТП «Факторинг Україна» перейшли всі права вимоги щодо ОСОБА_2 за кредитним договором №ML-708/113/2008 від 09.06.2008 року.

Відповідно копії позовної заяви 24.09.2013 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зверталося до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором №ML-708/113/2008 від 09.06.2008 року у розмірі 281 635,43 грн, заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам в сумі 48 989,33 грн., пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 2 245,17 грн (а.с.58-60). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 07.07.2014 року в задоволенні позову було відмовлено (справа №644/9490/13-ц).

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у червні 2017 року зверталося до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором №ML-708/113/2008 від 09.06.2008 року у розмірі 24 964,81 доларів США, що в перерахунку на гривню складає 650 850 грн. 07 коп. (а.с.53-54). Вказаний позов ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13.02.2018 року було залишено без розгляду (справа №644/3748/17).

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до ч. 1 ст.553 ЦК України, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Стаття 554 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього.

У п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється зі спливом шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо договором не встановлено інший строк припинення поруки.

Пунктом 4.2. договору поруки №№SR-708/113/2008, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем ОСОБА_1, визначено, що відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі.

З урахуванням пункту 3 Додаткового договору №1 яким доповнено договір поруки п.2.2.1. тобто, підписуючи вказаний додатковий договір позивач, як поручитель, надала свою згоду на зміну розміру боргового зобов'язання без укладання додаткових договорів, що стало результатом домовленості сторін (банку і поручителя).

Внесені зміни до договору поруки були лише в частині того, що у разі зміни розміру боргових зобов'язань, такі боргові зобов'язання забезпечуються в їх повному обсязі без укладання будь-яких додаткових договорів, тобто укладання додаткового договору до договору поруки було спрямоване виключно на закріплення положення того, що подальша згода поручителя на зміну боргових зобов'язань не є обов'язковою та не потребує укладання додаткових угод.

Доводи апеляційної скарги, що обсяг відповідальності збільшився без згоди поручителя, судова колегія не приймає, оскільки вважає, що вони спростовуються умовами додаткового договору №1 до договору поруки №SR-708/113/2008 від 09.06.2008, в п.3 якого зазначено про доповнення договору поруки п. 2.2.1, що у разі зміни розміру боргових зобов'язань після укладання цього Договору, такі боргові зобов'язання забезпечуються у повному обсязі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього Договору.

Отже, позивач підписавши 9 червня 2008 року додатковий договір №1 надала згоду нести відповідальність у разі зміни боргових зобов'язань без укладання додаткових договорів, тобто без її згоди.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про визнання припиненим договору поруки №SR-708/113/2008 від 09.06.2008, укладений між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 8 листопада 2018 року