Справа №463/785/18
Провадження №2/463/1096/18
УХВАЛА

про забезпечення позову

01 березня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Стрепка Н.Л.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування, -

в с т а н о в и в:

позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування ? частки квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського, 109/3, укладеного 13 грудня 2017 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за номером 1033.

Матеріали позовної заяви надійшли до суду 15 лютого 2018 року.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом 16 лютого 2018 року було скеровано запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_4

19 лютого 2018 року позивачем подано заяву про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на ? квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського, 109/3, яка була передана на підставі спірного правочину, заборони вчиняти правочини щодо відчуження ? квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського, 109/3 та реєструвати такі зміни у відповідних державних реєстрах, однак така була повернута ухвалою суду від 20 лютого 2018 року.

Після отримання відповіді з органу реєстрації місця перебування та місця проживання ОСОБА_4, ухвалою суду від 23 лютого 2018 року відкрито провадження у даній справі.

27 лютого 2018 року позивачем ОСОБА_2 було повторно подано заяву про забезпечення позову, якою просить накласти арешт на ? квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського, 109/3, яка була передана на підставі спірного правочину, заборони вчиняти правочини щодо відчуження ? квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського, 109/3 та реєструвати такі зміни у відповідних державних реєстрах.

Подану заяву мотивує тим, що 11 грудня 2017 року близько 22:00 год. на вул. Липинського, 25а відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_4, в результаті яких пасажир ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, а транспортний засіб «Лексус», р.н. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2, зазнав технічних пошкоджень. Відтак ОСОБА_4 заподіяв шкоду ОСОБА_2 у звязку з пошкодженням автомобіля, що належить їй на праві приватної власності, та шкоди ОСОБА_3 у звязку з заподіянням їй тілесних ушкоджень. Через добу після ДТП, 13 грудня 2017 року, ОСОБА_4 уклав договір дарування ? частки квартири, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського, 109/3, на користь своєї матері ОСОБА_5 В результаті договору про визначення часток у спільній сумісній власності було змінено форму власності на вказану квартиру із спільної сумісної на спільну часткову та визначено за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по ? частці права власності на спірну квартиру. Також між відповідачами було укладено договір дарування від 13 грудня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі №1033, відповідно до якого ОСОБА_4 (дарувальник) передав у власність ОСОБА_5 (обдарованій) належну йому ? частку вищезгаданої квартири. Відчужуючи належне йому на праві власності майно ОСОБА_7 був обізнаний про заподіяння ним шкоди позивачам у результаті ДТП, а тому міг перебачити негативні наслідки для себе у випадку виникнення зобовязання з відшкодування позивачам заподіяної шкоди шляхом звернення стягнення на належне йому нерухоме майно. Відтак є обґрунтовані підстави вважати, що даний правочин був вчинений з метою приховання майна від стягнення за його рахунок завданої позивачам у результаті ДТП матеріальної та моральної шкоди та існує ризик того, що майно буде в подальшому реалізоване. З урахуванням того, що оспорюваний договір дарування не був укладений з метою реального настання правових наслідків, обумовлених цим правочином, а дії сторони договору були вчинені з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок зобовязання з відшкодування шкоди, та з метою недопущення вчинення в подальшому правочинів щодо вказаного майна, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на ? спірної квартири.

Оглянувши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_8 проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є визнання недійсним договору дарування ? частки квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського, 109/3, укладеного 13 грудня 2017 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за номером 1033.

Як вбачається із матеріалів заяви, позивач ОСОБА_2 просить накласти арешт на ? частки квартири, яка була подарована відповідачем ОСОБА_9 своїй матері ОСОБА_5 наступного дня після ДТП, в результаті якого позивачам заподіяно шкоду, відтак існує ризик, що дане майно буде в подальшому реалізоване, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та в забезпечення позову до вирішення судового спору накласти арешт на ? частки квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського, 109/3, та належить ОСОБА_5 на підставі договору дарування, укладеного 13 грудня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за номером 1033, оскільки такий вид забезпечення позову буде розумним, співмірним та відповідатиме обставинам справи.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування - задовольнити.

Накласти арешт на ? частки квартири, загальною площею 44,7, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 5471527, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського, 109/3, та належить ОСОБА_5 на підставі договору дарування укладеного 13 грудня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за номером 1033.

Дані стягувача: ОСОБА_2, місце проживання: 80316, Львівська область, Жовківський район, м. Рава-Руська, вул. Грушевського, 46/6, РНОКПП НОМЕР_2.

Дані боржників: ОСОБА_4, місце проживання: 79017, м. Львів, вул. Тарнавського, 109/3, РНОКПП НОМЕР_3; ОСОБА_5 (місце проживання: 79017, м. Львів, вул. Тарнавського, 109/3, РНОКПП НОМЕР_4).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, тобто 1 березня 2018 року, та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Виконання ухвали суду покласти на Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львів головного територіального управління юстиції у Львівській області (адреса: 79058, м. Львів, пр. В. Чорновола, 39).

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала складена 1 березня 2018 року.

Суддя: Стрепко Н.Л.