Справа № 158/2294/18
Провадження № 2/0158/798/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2018 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді - Костюкевича О.К.
секретаря - Хмілевської І.О.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення з приватного житлового будинку, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про виселення з приватного житлового будинку.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: с. Гайове вул. Незалежності (Пархоменка), 81 Ківерцівського району Волинської області. Вказаний житловий будинок успадкований ним після смерті батька ОСОБА_4, який помер 29 вересня 2012 року. За вказаною адресою він зареєстрований, однак фактично не проживає. Відповідач ОСОБА_3 самовільно зайняла вказаний вище житловий будинок та проживає у ньому. На даний час позивач зі сімєю має намір проживати у спірному будинку, однак не може цього зробити, так як там проживає відповідач.
Просить виселити відповідача ОСОБА_3 із будинку № 81 по вулиці Незалежності, що у с. Гайове Ківерцівського району Волинської області.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, суду показали, що відповідач зареєстрована за іншою адресою за місцем проживання її колишнього чоловіка, має право власності на частку у житловому будинку, що перебуває у спільній сумісній власності її подружжя, однак не хоче проживати з колишнім чоловіком, тобто забезпечена іншим житлом, штучно створює перешкоди позивачу у користуванні його майном. Судові витрати просили залитими за позивачем.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову просила відмовити, оскільки їй немає де жити, спірний будинок є батьківським, тому вона також має на нього право, саме вона допомагала батькам, доглядала їх, погоджується сплатити йому вартість його частки у спадковому будинку і залишитись проживати у ньому, вважає визнання права власності на житловий будинок лише за позивачем несправедливим.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.07.2017 року (а.с. 6-7), витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 116467962 від 07.03.2018 року позивач ОСОБА_1 є власником будинку № 81 по вул. Незалежності у с. Гайове Ківерцівського району Волинської області. Позивач ОСОБА_1 також зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується також будинковою книгою (а.с. 9-11), відповідач не зареєстрований.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
В силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судом встановлено, що відповідач проживає у спірному будинку самовільно, без будь-якої домовленості із власником вказаного житла
В судовому засіданні знайшли підтвердження посилання позивача про те, що відповідач самовільно зайняла належний йому на праві приватної власності житловий будинок, що і не заперечується відповідачем, хоча остання вважає, що має право на житловий будинок, так як він є батьківським, проживає у ньому так як на даний час розлучилась із чоловіком не бажає з ним проживати. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має право на інше житло за місцем її реєстрації, однак не бажає там проживати.
А тому позов слід задовольнити та виселити відповідача по справі з вищевказаного житлового будинку.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 316, 317, 321, 391, 401, 402, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 3-5,12-13, 19, 76-92, 95, 187, 211, 258-259, 264-265, 268, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Виселити ОСОБА_3, 15.02.1958року народження, з житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Гайове вул. Незалежності, 81 Ківерцівського району Волинської області.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, с. Озеро вул. М.Олексюка, 19 Ківерцівського району Волинської області; ІНПП НОМЕР_1, паспорт серії АЮ 076054, виданий Ківерцівським РВ УМВС України у Волинській області 24.06.2008 року.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, с. Гайове вул. Незалежності, 81 Ківерцівського району Волинської області.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_5

Повний текст судового рішення складений 09.11.2018 року