У Х В А Л А

5 лютого 2018 року

м. Київ

Справа № 361/879/13-ц

Провадження № 14-34 звц 18

Суддя Великої Палати Верховного Суду Гудима Д. А. перевірив заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень у цивільній справі за його позовом до Броварської районної державної адміністрації, Броварського управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України у Київській області, за участю третьої особи - державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та легалізації реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Нечипорука Григорія Євгеновича, про відшкодування завданої шкоди на відповідність вимогам статті 426 Цивільного процесуального кодексу України, та

в с т а н о в и в:

8 грудня 2018 року до Верховного Суду надійшла датована 7 грудня 2017 року заява ОСОБА_1 (далі - заявник) «про перегляд судових рішень (ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2014 року)» (далі також - заява про перегляд судових рішень) у справі за позовом заявника до Броварської районної державної адміністрації, Броварського управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України у Київській області, за участю третьої особи - державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та легалізації реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Нечипорука Григорія Євгеновича, про відшкодування завданої шкоди.

Підставою для перегляду рішення у цивільній справі заявник вважає ухвалення Європейським судом з прав людини рішення від 12 жовтня 2017 року у справі «Бурмич та інші проти України» («Burmych and Others v. Ukraine», заява № 46852/13 та ін.).

У цьому рішенні Європейський суд з прав людини постановив вилучити зі свого реєстру заяви, які стосуються системної проблеми невиконання рішень національних судів в Україні, та передати ці заяви Комітету Міністрів Ради Європи, який здійснюватиме подальший нагляд за їх виконанням Україною в контексті вжиття заходів загального характеру. До списку цих заяв було приєднано і заяву № 33421/15 «Wroblewski v. Ukraine», подану заявником.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року (далі - Закон № 2147-VIII), яким Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України викладений у новій редакції.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні відповідної справи судом, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Верховного Суду для їх розгляду за правилами перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пункт 3 частини першої статті 355 ЦПК України у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, визначав, що заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом. Аналогічна підстава для подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами визначена у пункті 2 частини третьої статті 423 чинної редакції ЦПК України.

Отже, перегляд судових справ за заявою про виникнення виключних обставин можливий у випадку встановлення Європейським судом з прав людини, юрисдикцію якого Україна визнала у пункті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», такого порушення Україною гарантованих Конвенцією прав, яке призвело до постановлення у конкретній справі на національному рівні судового рішення, що суперечить Конвенції або протоколам до неї.

Відповідно до підпункту 11 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, узаяві про перегляд судових рішень зазначаються, зокрема, обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 355 цього Кодексу (підпункт 3 частини другої статті 357); перелік матеріалів, що додаються (підпункт 6 частини другої статті 357).

Заява про перегляд судових рішень, датована 7 грудня 2017 року, вказаним вимогам не відповідає.

У цій заяві вказано, зокрема, таке: «в грудні 2014 року заявник подав заяву № 33421/15 до Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у даній справі № 361/171/14-ц щодо порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності неупередженості суду під час розгляду та перегляду справи, статті 13 Конвенції щодо тривалого невиконання судового рішення та статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції щодо порушення права на мирне володіння майном та вимагав справедливої сатисфакції. Згідно інформації з ЄСПЛ від 12.10.2017, заяву задоволено повністю (копія додається, оригінал відсутній). Ухвалюючи рішення від 12.10.2017, ЄСПЛ звернув увагу на прогалини законодавства України, що спричиняють тривале невиконання судових рішень. Такі прогалини мають системний характер та потребують таких же системних змін».

Далі заявник зазначає: «оскільки існує рішення міжнародної судової установи, звертаюся до Верховного Суду України із заявою про їх перегляд та в порядку вимог ст. 357 ЦПК України надаю обґрунтування підстав для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2014 року».

Після цього обґрунтування необхідності перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2014 року з підстав встановлення Європейським судом з прав людини у рішенні в справі «Бурмич та інші проти України» порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні судом справи № 361/171/14-ц заявник не наводить.

Натомість, повідомляє, що в іншій справі - № 361/10410/13-ц - набрала законної сили ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року, якою «поновлено строк пред'явлення до виконання виконавчого листа (дубліката), виданого Броварським міськрайонним судом Київської області у вищезазначеній справі № 2-104/2004». А у наступному абзаці інформує, що «додатковим рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.10.2017 року у цивільній справі № 2-др/780/45/17 зобов'язано Броварську районну державну адміністрацію Київської області подати до органу статистики, відповідного реєстру відомості про скасування вказаних змін та доповнення».

З наданих суду відомостей і додатків до заяви про перегляд судових рішень неможливо встановити зв'язок між справою № 361/171/14-ц, в якій подана ця заява, згаданими заявником справами № 361/10410/13-ц, № 2-104/2004 і № 2-др/780/45/17, а також зв'язок усіх цих справ з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бурмич та інші проти України».

Крім того, заявник стверджує, що він надає «обґрунтування підстав для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2014 року», тоді як у резолютивній частині своєї заяви просить скасувати не лише ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2014 року, але й ухвалу Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року та рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2014 року і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У Рекомендації № R (2000) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо повторного розгляду або поновлення провадження у певних справах на національному рівні після прийняття рішень Європейським судом з прав людини від 19 січня 2000 року Комітет Міністрів закликав Договірні Сторони, зокрема, до перегляду своїх національних правових систем з метою забезпечення адекватних можливостей повторного розгляду справи, включаючи поновлення провадження, у випадках, коли Суд визнав порушення Конвенції, особливо:

i) коли потерпіла сторона і далі зазнає значних негативних наслідків рішення, ухваленого на національному рівні, - наслідків, щодо яких справедлива сатисфакція не була адекватним засобом захисту і які не можна виправити інакше ніж через повторний розгляд або поновлення провадження;

ii) коли рішення Суду спонукає до висновку, що a) оскаржене рішення національного суду суперечить Конвенції по суті, або b) в основі визнаного порушення лежали суттєві процедурні помилки чи недоліки, які ставлять під серйозний сумнів результат оскарженого провадження на національному рівні.

З огляду на все вищевикладене не можна дійти висновку про те, що заявник надав обґрунтування передбачених статтею 355 ЦПК України (у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) підстав для перегляду судових рішень, згаданих у резолютивній частині його заяви, як цього вимагав підпункт 3 частини другої статті 357 ЦПК України у зазначеній редакції.

Крім того, у переліку додатків до заяви про перегляд судових рішень згадується «заява до ЄСПЛ», проте така заява серед отриманих судом додатків відсутня.

З огляду на наведене заява про перегляд судових рішень за виключними обставинами, датована 7 грудня 2017 року, залишається без руху як така, що не відповідає статті 357 ЦПК України в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.

Для усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень заявнику надається десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали. Заяву буде повернуто, якщо заявник не усуне її недоліки протягом встановленого строку.

Керуючись статтею 427 ЦПК України, суддя Великої Палати Верховного Суду

у х в а л и в :

1. Заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Броварської районної державної адміністрації, Броварського управління Державного казначейства Головного управління Державного казначейства України у Київській області, за участю третьої особи - державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та легалізації реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Нечипорука Григорія Євгеновича, про відшкодування завданої шкоди, залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків вказаної заяви протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя

Великої Палати Верховного Суду Д. А. Гудима