ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/6937/17,404/6937/17

провадження № 22-ц/781/99/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.,

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1, представник ОСОБА_2, діє на підставі довіреності ,

відповідач ОСОБА_3,

представник відповідача адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2017 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія на його користь 38 844,83 грн. страхового відшкодування та стягнути з ОСОБА_3 на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою та 500 грн. франшизи, що разом становить 17680,26 грн. відшкодування матеріальної шкоди ( а.с.44-47).

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3 в межах заявлених позовних вимог. Зазначав, що невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду (а.с.55).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. Суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано необхідність накладення арешту та не надано доказів належності майна, на яке потрібно накласти арешт в межах заявлених позовних вимог (а.с.58).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та вжити заходити забезпечення позову, накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_3, в межах заявлених позовних вимог.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд не повідомив позивача про час і місце розгляду його заяви про забезпечення позову, чим порушив право на захист під час розгляду заяви; не врахував, що відповідач ОСОБА_3 в будь-який час може відчужити належне йому майно, що значно утруднить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову (а.с. 63).

Апеляційне провадження у справі відкрито 29 грудня 2017 року (а.с.77-78), розгляд справи призначено на 31 січня 2018 року (а.с.99).

Адвокат ОСОБА_4, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання копії відзиву ОСОБА_1. У відзиві зазначає, що відповідальність ОСОБА_3 перед третіми особами застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія, недоведеними є доводи про наявність підстав для забезпечення позову, крім того спір вирішено, рішенням суду стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди 500 грн. франшизи та судовий збір. Вказану вимоги відповідач визнав і в суді першої інстанції. Просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін (а.с.88-91,96-97).

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не надала відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-УІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктами 11, 13 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-УІІІ заяви скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_3і. та його представник адвокат ОСОБА_4п. заперечили проти цих доводів.

Представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», який належним чином, під розписку (а.с.111) повідомлений про дату,.час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув.

Відповідно до ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст.151 ЦПК України (в редакції, чинній на ас розгляду справи) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України).

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України). Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦІПК України).

Згідно роз'яснень Верховного Суду України у п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.151 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Аналіз положень статей 151,152 ЦПК України свідчить про те, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача), тому відомості чи належать об'єкти нерухомого майна на праві власності відповідачу та про вартість майна, на яке накладається арешт, є необхідними для забезпечення позову.

Тому відомості чи належить майно на праві власності відповідачу та про вартість майна, на яке накладається арешт, є необхідними для вирішення питання про забезпечення позову.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторонни, тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відмовляючи в забезпеченні позову, суд правильно виходив з відсутності обґрунтування причин того, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд допустив порушення норм процесуального права, а саме не повідомив позивача про час і місце розгляду заяви, не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України ( в редакції чинній на час розгляду заяви), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки подана позивачем заява не містить обґрунтованих посилань, а матеріали заяви - відповідних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Ухвала постановлена судом з додержанням норм матеріального і процесуального права,тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 260, 268, 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, Апеляційний суд Кірвооградської області

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова суду складена - 01 лютого 2018 року.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

ОСОБА_5