Справа № 163/2936/17
Провадження № 2/163/56/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2018 року м.Любомль
Любомльський районний суд Волинської області у складі головуючої - судді Гайдук А.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна,
в с т а н о в и в :
22.11.2017 року військова частина НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 2899,60 грн., як безпідставно набуте останнім майно.
Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 19.05.2014 року був призваний до Збройних Сил України по мобілізації та цього ж числа зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 на всі види забезпечення з призначенням на посаду механіка-водія 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти і 1 механізованого батальйону. Оскільки 24.11.2015 року ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 31.12.2015 року №4846 йому призупинено виплату грошового забезпечення з 24.11.2015 року. Самовільне залишення ОСОБА_1 військової частини призвело до отримання ним грошового забезпечення за період невиконання покладених на нього обов`язків військової служби, що заподіяло матеріальну шкоду державі, так як проведеною у в/ч НОМЕР_1 аудиторською перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року має заборгованість перед військовою частиною в сумі 2899,60 грн.
Провадження в справі відкрито 11.12.2017 року.
У зв`язку з набранням чинності з 15.12.2017 року нового ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII, в силу п.9 Перехідних положень та ст.3 ЦПК України в даній редакції, ухвалою суду від 17.01.2018 року постановлено проводити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у зв`язку із чим відповідачу ОСОБА_1 було визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення стверджено, що копію ухвали суду від 17.01.2018 року відповідач отримав 03.02.2018 року.
У визначений судом п`ятнадцятиденний строк відповідач ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву не подав, тому розгляд справи здійснюється судом за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.
Відповідно до копії витягу з наказу командира 24 окремої механізованої бригади (по строковій частині) від 19.05.2014 року №111, ОСОБА_1 призначено на посаду старшого механіка-водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону бригади.
З витягу із довідки про дослідження окремих питань програми аудиторського завдання військової частини польова пошта НОМЕР_2 встановлено, що на підставі наказу командира в/ч пп. В4680 від 02.12.2015 року №448, проведено службове розслідування по факту відсутності старшого солдата ОСОБА_1 , яким встановлено, що останній до 24.11.2015 року проходив медико-соціальну експертну комісію та 24.11.2015 року, не оформивши усіх належних документів, припинив проходити медико-соціальну експертну комісію та в частину не прибув.
Пунктом 34.4. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам Міноборони, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року № 260, визначено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Наказом командира в/ч пп. В4680 від 31.12.2015 року №4846 старшого солдата ОСОБА_1 оголошено таким, що самовільно залишив військову частину 24.11.2015 року, однак виплата грошового забезпечення йому фактично призупинена з січня 2016 року, хоча мала бути призупинена 24.11.2015 року, що призвело до неналежної виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за грудень в сумі 2899,60 грн.
Довідкою начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2017 року №5486 стверджено, що станом на 01.11.2017 року заборгованість по переплаті грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину, становить 2899,60 грн.
У пункті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІV, визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Згідно ст.1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Враховуючи, що після самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини йому виплачувалось грошове забезпечення, однак в цей період він не виконував покладених на нього обов`язків військової служби, тому отримане ним грошове забезпечення за цей період не має законних підстав та підлягає поверненню в порядку ст.1213 ЦК України.
Таким чином, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутого майна у виді виплаченого грошового забезпечення в сумі 2899,60 грн.
Оскільки позивачем при зверненні до суду з даним позовом не сплачено судовий збір в сумі 1600 грн., а позовні вимоги задоволено повністю, тому згідно вимог ст.141 ЦПК України, такі судові витрати належить стягнути з відповідача у користь держави.
Керуючись ст.ст.5, 12, 76-81, 141, 259, 264, 265, 279 ЦПК України, на підставі ст.ст.1212, 1213 ЦК України, суд -
у х в а л и в :
Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , р/р НОМЕР_4 , МФО 820172, Держказначейська служба України м.Київ)), безпідставно набуте майно у виді грошового забезпечення в сумі 2899 (дві тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 1600 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.
Ім`я позивача військова частина НОМЕР_1 , місце знаходження: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .
Ім`я відповідача ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук