Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 131/1072/15-ц

провадження № 61-5739 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Жорнище»,

представник позивача - Зайцев Владислав Юрійович,

відповідач - ОСОБА_2,

представник відповідача - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2016 року у складі судді Кривенка Д. Т. та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 9 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Медвецького С. К., Нікушина В. П.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Жорнище» (далі - ПАТ «Жорнище») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки недійсною.

Позовна заява мотивована тим, що 23 квітня 2013 року між ПАТ «Жорнище» та ОСОБА_2укладено договір оренди землі № 59, а саме земельної ділянки площею 0,86 га, за кадастровим номером НОМЕР_1, який зареєстровано реєстраційною службою Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області. Строк дії договору визначено сторонами у пункті 8 та становить 20 років. 23 січня 2015 року на адресу ПАТ «Жорнище» надійшов лист-повідомлення від ОСОБА_2 про те, що договір розірвано відповідно до угоди про розірвання договору оренди землі від 12 серпня 2014 року разом з копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26 грудня 2014 року, в якому зазначено про державну реєстрацію вказаного правочину.

Позивач вважав, що правочин про розірвання договору оренди землі слід визнати недійсним, оскільки з 25 липня 2012 року до 14 серпня 2014 року ОСОБА_2 займав посаду директора ПАТ «Жорнище» і в порушення статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства» не повідомив наглядову раду товариства про намір вчинити такий правочин, хоча був заінтересованою особою. Крім того, ОСОБА_2 підписав правочин від імені ПАТ «Жорнище» з перевищенням повноважень директора, усупереч пунктів 9.13., 9.15. Статуту товариства, без отримання рішення наглядової ради товариства, про що йому було достовірно відомо. Ні на момент вчинення правочину, ні в подальшому правочин не було схвалено ПАТ «Жорнище», хоча повинен бути укладений за взаємною згодою сторін, що передбачено вимогами закону і договору.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Жорнище»просило визнати правочин від 12 серпня 2014 року, укладений між ним та ОСОБА_2, про розірвання договору оренди землі № 59 від 23 квітня 2013 року, а саме: земельної ділянки площею 0,86 га, за кадастровим номером НОМЕР_1 недійсним, а також вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2016 року позов ПАТ «Жорнище» задоволено.

Визнано недійсною угоду від 12 серпня 2014 року, укладену від імені ПАТ «Жорнище» та ОСОБА_2, про розірвання договору оренди землі № 59 від 23 квітня 2013 року, а саме земельної ділянки площею 0,86 га, за кадастровим номером - 030000350.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Жорнище» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Задовольняючи позов ПАТ «Жорнище», суд першої інстанції виходив із того, що оспорювана угода від 12 серпня 2014 року про розірвання договору оренди землі № 59 від 23 квітня 2013 року була укладена між ПАТ «Жорнище» та заінтересованою особою ОСОБА_2, з порушенням порядку встановленого статтею 71 Закону України «Про акціонерні товариства», а також з перевищенням повноважень ОСОБА_2, як представника ПАТ «Жорнище», та за відсутності взаємної згоди сторін на укладення оспорюваної угоди.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 9 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов правильно висновку про визнання недійсною угоди від 12 серпня 2014 року про розірвання договору оренди землі від 23 квітня 2013 року, оскільки на момент укладання спірної угоди ОСОБА_2 займав посаду директора ПАТ «Жорнище», тому був заінтересованою особою, при цьому усупереч вимогам статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства» не проінформував наглядову раду товариства про наявність такої заінтересованості.

20 грудня 2016 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не було враховано, що договір оренди землі від 23 квітня 2013 року також було укладено між ПАТ «Жорнище» та ОСОБА_2 без додержання порядку, встановленого статтею 71 Закону України «Про акціонерні товариства», проте наглядова рада ПАТ «Жорнище» 28 грудня 2015 року визнала його таким, що не порушує права товариства та погодила його умови. За таких обставин особа, що подала касаційну скаргу, вважає, що спірна угода про розірвання зазначеного договору не потребувала додаткового погодження наглядової ради, оскільки пунктом 37 договору було передбачено його розірвання за письмовою згодою сторін.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 квітня 2013 року між ОСОБА_2, як орендодавцем з однієї сторони, та ПАТ «Жорнище», як орендарем з іншої сторони, укладено договір оренди землі № 59, відповідно до умов якого орендодавець передав орендареві у платне користування належну йому згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Жорницької сільської ради Іллінецького району, площею 0,8600 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1. Строк дії договору сторонами визначено на 20 років та узгоджено, що договір набуває чинності після його підписання та державної реєстрації.

Із акту прийому-передачі об'єкта оренди, що є додатком до договору оренди землі №59 від 23 квітня 2013 року видно, що об'єкт оренди передано орендарю.

12 серпня 2014 року між орендодавцем - ОСОБА_2 та орендарем - ПАТ «Жорнище» укладено угоду про розірвання договору оренди землі, предметом якої є припинення права оренди та дострокове розірвання договору оренди, який укладено 23 квітня 2013 року, земельної ділянки, площею 0,8600 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Жорницької сільської ради, за межами села Жорнище.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 26 грудня 2014 року за №31747319 реєстраційною службою Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області, вбачається, що угода про розірвання договору оренди землі №б/н від 12 серпня 2014 року, укладена між ПАТ «Жорнище» та ОСОБА_2, зареєстрована державним реєстратором, про що винесено рішення індексний номер18386542 від 26 грудня 2014 року.

Згідно наказу № 30 ПАТ «Жорнище» від 25 липня 2012 року ОСОБА_2 приступив до виконання обовязків керівника виконавчого органу Генерального директора ПАТ «Жорнище» з 25 липня 2012 року.

Наказом № 87 від 04 червня 2015 року ОСОБА_2 звільнено із посади директора ПАТ «Жорнище» з 14 серпня 2014 року на підставі Протоколу № 25 засідання Наглядової ради ПАТ «Жорнище» від 14 серпня 2014 року.

Відповідно до положень статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства», у редакції чинній на момент укладення оспорюваного правочину, особою, заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, вважається посадова особа органів товариства; член її сім'ї - чоловік (дружина), батьки (усиновителі), опікун (піклувальник), брат, сестра, діти та їхні чоловіки (дружини); юридична особа, в якій частка, що належить посадовій особі органів товариства, членам її сім'ї, становить 25 і більше відсотків; акціонер, який одноосібно або разом із членами сім'ї володіє 25 і більше відсотками простих акцій товариства, якщо зазначена особа (особи - разом або окремо) відповідає принаймні одній із нижченаведених ознак:

1) є стороною такого правочину або є членом виконавчого органу юридичної особи, яка є стороною правочину;

2) отримує винагороду за вчинення такого правочину від товариства (посадових осіб товариства) або від особи, яка є стороною правочину;

3) внаслідок такого правочину придбаває майно;

4) бере участь у правочині як представник або посередник (крім представництва товариства посадовими особами).

Особа, заінтересована у вчиненні правочину, зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту виникнення у неї заінтересованості поінформувати товариство про наявність у неї такої заінтересованості.

Виконавчий орган акціонерного товариства зобов'язаний протягом п'яти робочих днів з дня отримання відомостей про можливість вчинення правочину, щодо якого є заінтересованість, надати наглядовій раді (у разі відсутності наглядової ради - кожному акціонеру персонально) інформацію стосовно правочину, у вчиненні якого є заінтересованість, зокрема про:

1) предмет правочину;

2) вартість одиниці товару або послуг, якщо вона передбачена правочином;

3) загальну суму правочину щодо придбання, відчуження або можливості відчуження майна, виконання робіт, надання або отримання послуг;

4) особу, яка має заінтересованість у вчиненні такого правочину.

У разі якщо правочин, щодо якого є заінтересованість, порушує інтереси товариства, наглядова рада може заборонити його вчинення або винести розгляд цього питання на загальні збори.

Наглядова рада протягом п'яти робочих днів з дня отримання від виконавчого органу інформації про правочин, у вчиненні якого є заінтересованість, зобов'язана прийняти рішення щодо вчинення такого правочину товариством або про відмову від його вчинення.

Згідно з частиною першою статті 72 Закону України «Про акціонерне товариство» правочин, вчинений з порушенням вимог статті 71 цього Закону, може бути визнано судом недійсним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У частині першій статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно із частиною першою статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляв, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Пунктами 9.13., 9.15. Статуту ПАТ «Жорнище» передбачено, що наглядова рада протягом п'яти робочих днів з дня отримання від директора інформації про правочин, у вчиненні якого є заінтересованість, зобов'язана прийняти рішення щодо вчинення такого правочину товариством або про відмову від його вчинення. Наглядова рада може прийняти рішення про відмову від вчинення правочину.

Встановивши, що ОСОБА_2, який був директором ПАТ «Жорнище», будучи заінтересованою особою, не поінформував товариство про наявність у нього такої заінтересованості та не отримав відповідного дозволу наглядової ради, уклав спірну угоду про розірвання договору оренди землі № 59 від 12 серпня 2014 року, укладеного між ПАТ «Жорнище» та ОСОБА_2, суди правильно прийшли до висновку, що така угода підлягає визнанню недійсною, оскільки укладена з порушенням порядку, встановленого статтею 71 Закону України «Про акціонерні товариства» та статутом ПАТ «Жорнище».

Суди також вірно застосували положення статей 203, 215, 241 ЦК України.

Вирішуючи спір, суди з дотриманням вимог статей 212 - 214, 315 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, повно, всебічно та об'єктивно з'ясували обставини справи, дослідили усі наявні в матеріалах справи докази та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

При цьому суд апеляційної інстанції правильно вказав, що посилання ОСОБА_2 на те, що протокол № 41 засідання наглядової ради ПАТ «Жорнище» від 28 грудня 2015 року, яким було погоджено умови договору оренди землі № 59 від 23 квітня 2013 року, стосується і угоди про розірвання цього договору, є безпідставними, оскільки наглядовою радою приймалось рішення виключно щодо договору оренди землі № 59 від 23 квітня 2013 року, укладеного між ПАТ «Жорнище» та ОСОБА_2, й не було погодження цього оспорюваного договору.

Відповідно до частини першої статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що спірна угода не потребувала додаткового погодження наглядової ради, враховуючи, що пунктом 37 договору було передбачено його розірвання за письмовою згодою сторін, оскільки згоди ПАТ «Жорнище», у встановленому статутом та статтею 71 Закону України «Про акціонерні товариства», на укладання спірної угоди отримано не було.

Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 9 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк