Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/1826/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2018 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
головуючого судді Коваля А.Б.
при секретарі Безвенюк Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про те, що 01.04.2011 року померла його бабуся ОСОБА_3, про що 01.04.2011 року виконавчим комітетом Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області було видано свідоцтво про смерть серії І-СР 163943.
02 лютого 2004 року його бабусею був складений заповіт, реєстраційний номер 29, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, де зазначено, що земельний пай, належний їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 412516, виданий Ладижинською сільською радою Уманського району Черкаської області 16.12.2003 року заповідає дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях.
Після смерті ОСОБА_3, спадкоємцем ОСОБА_6, була прийнята спадщина у встановлені законодавством строки, але вона не змогла оформити свої спадкові права, у звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
30 липня 2012 року померла його мати ОСОБА_5, про що 01.08.2012 року виконавчим комітетом Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області було видано свідоцтво про смерть.
15 травня 2012 року його матірю був складений заповіт, яким усе належне їй майно вона заповіла йому ОСОБА_1.
Факт родинних відносин з померлою підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1.
Після смерті ОСОБА_5 в Уманській районній державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу, відповідно до матеріалів якої, єдиним спадкоємцем за заповітом є він ОСОБА_1.
Спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 складає 1/6 частки земельної ділянки площею 3,8979 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області. Зазначена земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 412516, виданого Ладижинською сільською радою 16.12.2003 року.
29.09.2016 року він звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу на його імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частки земельної ділянки площею 3,8979 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, що належала його бабці ОСОБА_7. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.09.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
У відповідь на його заяву від 05.10.2016 року «Про надання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та нормативної грошової оцінки земель» управлінням Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області вихідним листом за № 0-28-0.3-6014/15-16 від 05.10.2016 року було повідомлено, що відомості про вищезазначену земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель. Для того, щоб такі відомості зявилися у базі даних, потрібно здійснити державну реєстрацію на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою власника (власників) земельної ділянки (земельних ділянок).
Так як власник земельної ділянки ОСОБА_7 померла 01.04.2011 року, провести державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки неможливо. У звязку з цим, він не отримав витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який потрібен для оформлення спадкових прав.
За таких обставин він не зміг оформити право власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частки земельної ділянки площею 3,8979 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з чим вимушений звертатися до суду із заявою про визнання права власності в порядку спадкування.
Просить суд визнати за ним ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 3,8979 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_5.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги та факти, викладені у позові підтримав, просить суд позов задоволити.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, на адресу суду направила письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.
Представник відповідача управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, про причини своєї неявки суд не повідомляли.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії І-АВ № 202009 (а.с. 14), матірю позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5, яка померла 30.07.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 188576, виданим виконавчим комітетом Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, актовий запис № 27.
Згідно заповіту, складеного 15 травня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 34, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, ОСОБА_5 усе свої майно заповіла своєму сину ОСОБА_1.
У власності спадкодавця ОСОБА_5 перебувала земельна ділянка площею 3,8979 га, розташована на території Ладижинської сільської ради, яка належала її матері ОСОБА_7 (а.с. 15). Зазначена земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_5, після смерті матері останньої.
Згідно свідоцтва про смерть серії І-СР № 163943, виданого Ладижинською сільською радою Уманського району Черкаської області, ОСОБА_3 померла 01квітня 2011 року, актовий запис № 13.
Згідно постанови державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 29 вересня 2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частину земельної ділянки площею 3,8979 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, що належала матері спадкодавця ОСОБА_3, яка померла 01 квітня 2011 року, спадщину після якої згідно ст. 1241 ЦК України прийняла її дочка ОСОБА_5, але не оформила свої спадкові права, у звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Згідно повідомлення управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області від 05.10.2016 року вих. № 0-28-0.3-6014/15-16, відомості про земельну ділянку ОСОБА_7, площею 3,8979 га, яка розташована на території Ладижинської сільської ради, відсутні у Державному земельному кадастрі. Відповідно до п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників. Провести державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки неможливо, тому, що власник, а саме ОСОБА_7, померла і не може звернутися з відповідною заявою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.
Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що визнання за позивачем права власності на спадкову земельну ділянку, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте.
Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 16, 1223, 1225, 1261 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 3,8979 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_5.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз'яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб'єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: А. Б. Коваль