Ухвала

Іменем України

02 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 2-1242/10

провадження № 61-45631 ск 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 вересня 2018 року про застосування заходу процесуального примусу в справі за заявою арбітражного керуючого з ліквідації товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва» Арашина Олександра Леонідовича про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Вінницької області від 07 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27 вересня 2018 року в складі судді Берегового О. Ю. застосовано до ОСОБА_7 захід процесуального примусу у виді штрафу, стягнуто з ОСОБА_7 у дохід державного бюджету 5523 грн штрафу.

16 жовтня 2018 року ОСОБА_7 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказану ухвалу та просить скасувати її як таку, що не ґрунтується на обставинах справи та прийнята з порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що не вчиняв дій, що свідчать про недобросовісне виконання своїх процесуальних обов'язків.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Апеляційний суд установив, що 27 серпня 2018 року в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_7 вчиняв дії, що свідчать про недобросовісне виконання своїх процесуальних обов'язків, а саме: порушував порядок у судовому засіданні, голосно кричав, некоректно висловлювався щодо учасників судового розгляду, перешкоджав здійсненню судочинства, не виконував розпорядження головуючого, чим виявляв явну зневагу до суду та встановлених у суді правил.

Факт вчинення таких дій підтверджується наявним у матеріалах справи аудіозаписом.

Аналогічні дії ОСОБА_7 вчиняв під час розгляду справи в судових засіданнях, що відбулися 05 липня 2018 року, 21 серпня 2018 року, а тому правильним є висновок апеляційного суду, що такі дії є систематичними.

Відповідно до вимог статті 44 ЦПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно з вимогами статті 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф.

Відповідно до частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, в разі невиконання процесуальних обов'язків, а саме ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, а також зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Оскільки суд установив, що ОСОБА_7 ухилявся від вчинення дій, покладених судом на нього як на учасника судового процесу, а також зловживав процесуальними правами та вчиняв дії з метою перешкоджання судочинству, обґрунтованим є висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_7 заходу процесуального примусу у виді штрафу.

Підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 вересня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат