Апеляційний суд Житомирської області
Справа №572/2737/16-ц Головуючий у 1-й інст. Палазюк В. М.
Категорія 49 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №572/2737/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ спільного майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2017 року, яке ухвалене під головуванням судді Палазюк В.М. в м. Андрушівці,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 Із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила розірвати шлюб із відповідачем, стягнути аліменти на утримання двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, але на одну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за нею право власності на ? частину житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.63-65, 127). В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилося двоє синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак сімейне життя та шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені. Вона з дітьми проживає у м. Сарни Рівненської області, а відповідач - у м. Фастові Київської області. Спільного господарства з ОСОБА_2 не веде та не пов'язана спільним побутом. Батько дітей участі у вихованні та забезпеченні синів не приймає.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2017 року позов задоволено. Шлюб розірвано. Позивачу при реєстрації розірвання шлюбу за її вибором залишено прізвище ОСОБА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно на дитину, починаючи стягнення з 29 серпня 2016 року і до повноліття дітей. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині розміру аліментів на утримання синів, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким аліменти стягнути в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але на кожну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до судового рішення сплачує також аліменти на утримання своєї матері, а тому стягнення аліментів на дітей у розмірі 1/3 частини від доходів позбавляє його засобів до існування, оскільки загальний розмір аліментів сягає 60% від його доходу, а якщо прийняти до уваги, що аліменти присуджені судом з часу звернення позивача до суду, то йому не залишається й 20% від його доходу. Зазначає, що не ухиляється від утримання дітей - надає матеріальну допомогу, купує одяг та щороку путівки на оздоровлення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, тобто в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей в межах доводів та вимог апеляційної скарги в порядку ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що сторони є батьками малолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7).

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абзац перший частини третьої ст.181 СК України).

Сторони визнають, що діти проживають із матір'ю, тобто позивачем. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання, а відтак обставина не підлягає доказуванню (ч.1 ст.82 ЦПК України).

При визначенні розміру частки на утримання двох дітей, суд першої інстанції врахував приписи ст.182 СК України та обґрунтовано дійшов висновку, що розмір частки мусить складати одну третину від заробітку (доходу) батька дітей, тобто відповідача.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідачу начебто майже не залишається коштів на власне утримання, приймаючи до уваги ту обставину, що він за рішенням суду сплачує аліменти на утримання своєї матері.

Так, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2016 року, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на її утримання у розмірі однієї третини (1/3), скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області від 19 червня 2017 року та ухвалено нове рішення про відмову матері ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у стягненні з сина аліментів на її утримання (а.с.118-121). Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у мотивувальній частині свого рішення виходив із того, що ОСОБА_5 матеріальної допомоги від свого сина не потребує, оскільки знаходиться у шлюбі та проживає разом із своїм чоловіком та іншим повнолітнім сином в одному помешканні. Натомість на утриманні ОСОБА_2 знаходиться двоє малолітніх дітей.

За таких обставин, на час ухвалення судом першої інстанції рішення, що оскаржується у даній справі (17 жовтня 2017 року), судового рішення, яким були б стягнуті аліменти з відповідача на утримання його матері та яке б набрало законної сили - не існувало (рішення суду першої інстанції від 01 листопада 2016 року скасовано апеляційним судом 19 червня 2017 року).

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його постановлення. На час постановлення судом першої інстанції рішення, що оскаржується у даній справі, на відповідача судовим рішенням будь-які зобов'язання щодо утримання матері покладені не були, а тому обставина щодо відкриття Вищим спеціалізованим судом 11 вересня 2017 року касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері на час перегляду не змінює висновків суду першої інстанції щодо розміру єдиної частки на утримання двох малолітніх дітей.

Разом із тим, при вирішенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд першої інстанції, не звернувши уваги на положення частини другої ст.183 СК України, припустився помилки.

Відповідно до частини другої ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Неправильне застосування норм матеріального права призвело до помилкового висновку, що 1/3 частки належить до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей до їх повноліття.

Відповідно до пункту четвертого частини першої ст.376 ЦПК України апеляційний суд змінює резолютивну частину рішення суду першої інстанції, викладаючи абзац четвертий в новій редакції, у якому зазначається, що аліменти на двох синів стягуються у єдиній частці у розмірі 1/3 частини до досягнення повноліття сином ОСОБА_6.

Апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, оскільки воно у цій частині не оскаржено в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2017 року в частині стягнення аліментів на утримання дітей змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини судового рішення в наступній редакції.

Стягувати, щомісячно, з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Фастів Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце реєстрації: 08500, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, місце реєстрації: 34500, АДРЕСА_2; місце проживання: 13445, АДРЕСА_1) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але на кожну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 лютого 2018 року.

Головуюча Судді: