Справа № 758/7212/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

29 січня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М.,

при секретарі Філіпповій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі районного суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до районного суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 56 162,77 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., заподіяні внаслідок ДТП, яка сталася 30.10.2016 року з вини ОСОБА_2 Мотивує позов тим, що 05.10.2016 року в м. Києві по вул. Володимирський узвіз, 6, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час вибору швидкості, не врахував дорожньої обстановки, чим порушив п. 12.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 11.11.2016 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно звіту №39 від 25.10.2016 року про оцінку автомобіля, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП складає 156 162,77 грн. Страховою компанією ПрАТ "СК "Перша" позивачу сплачено страхове відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. Однак, позивач, вказує, що даної суми недостатньо для проведення відновлювального ремонту автомобіля. Окрім того, позивач просить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., яку він зазнав внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, виникненням ряду незручностей в звичайному укладі життя, що призвело до душевних страждань та погіршення стану здоров"я.

Позивачем до початку судового засідання подана заява, в якій він зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимог закону, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, з ухваленням заочного рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 05.10.2016 року близько 01-20 год. в м. Києві по вул. Володимирський узвіз, 6, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час вибору швидкості, не врахував дорожньої обстановки, чим порушив п. 12.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Позивач є власником автомобіля НОМЕР_3, який був пошкоджений у зазначеній вище ДТП (а.с. 23).

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 11.11.2016 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення, яке виразилося у порушенні вимог ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів у даній ДТП (а.с. 24).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Особа, яка завдала шкоду, є відповідач ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, факт завдання матеріальної шкоди позивачу з вини відповідача є встановленим і доказуванню не підлягає.

Згідно звіту ФОП ОСОБА_4 №39 від 25.10.2016 року про оцінку автомобіля, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП складає 156 162,77 грн.

У позовній заяві позивач вказує, що, оскільки вартість матеріального збитку заподіяного становить 156 162,77 грн., а ПрАТ "СК "Перша" виплатило суму 100 000,00 грн., тому просить стягнути з відповідачів суму матеріального збитку у розмірі 56 162,77грн., що є різницею між розміром заподіяної матеріальної шкоди та виплаченою страховою сумою на її відшкодування (156 162,77 грн. - 100 000,00 грн.).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, який міститься в Постанові від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

На підставі ст. 22 ЦК України позивач, як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу становить 56 162,77 грн. (156 162,77 грн матеріальний збиток - 100 000,00 грн. виплата ПрАТ "СК "Перша").

Зі змісту статей 1187, 1188 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вказані обставини, враховуючи приписи зазначеної норми цивільного Закону, дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача ОСОБА_2, як винуватця ДТП та особи, яка відповідальна за завдану нею шкоду, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме в розмірі 56 162,77 грн.

Позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, оскільки особою, яка завдала шкоду, є відповідач ОСОБА_2, тому відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України саме з нього підлягає стягненню заподіяна матеріальна шкода.

Розглядаючи вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 46 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов'язковим для держав-учасниць Конвенції.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Вирішуючи питання про розмір стягнення моральної шкоди, суд вважає, що позивачеві відповідачем внаслідок ДТП заподіяна моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням характеру й тривалості моральних страждання позивача, викликаних пошкодженням автомобіля та неможливістю користування автомобілем певний час, порушення укладу життя позивача, внаслідок чого позивачу заподіяна моральна шкода. Відповідно до ст.57 ч.2 ЦПК України пояснення сторони є джерелом доказів у цивільних справах.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з періоду страждань позивача, зумовлений пошкодженням його автомобіля; з характеру та виду пошкоджень; виду страждань, при цьому документів на підтвердження погіршення стану здоров'я стороною позивача не надано. У зв'язку із цим, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача по відшкодуванню моральної шкоди частково та стягнути з відповідача ОСОБА_2, як винуватця ДТП, на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. Вказану суму суд вважає співмірною та такою, що відповідає принципу розумності.

Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1280,00 грн. (763,60 грн. + 516,40 грн.).

На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, керуючись п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 280-282, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_4) відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП від 05.10.2016 р., - 56 162,77 грн., моральну шкоду - в розмірі 1 000,0 грн., а всього - 57 162,77 грн. (п"ятдесят сім тисяч сто шістдесят дві грн. 77 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_4) судовий збір у розмірі 1 280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят грн. 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Н. М. Ларіонова