Справа № 445/1630/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області
в складі судді: Сивак В. М.,
при секретарі Захарчук Н.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золочеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Підгір'я в особі Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31.05.1998 року померла ОСОБА_2, баба позивача.
Фактично прийнявши спадщину, вступивши в управління та володіння майном спадкодавця , позивач мав намір оформити свої права на спадкове майно у нотаріальному порядку, однак не може , у звязку з неналежним правовстановлюючим документом, а саме державним актом на право приватної власності на землю, оскільки такий видано на імя спадкодавця після його смерті, та наявних у даному державному акті помилки та їх виправлення у написанні кадастрових номерів її частин, а також адресі проживання власника, а від так державний нотаріус відмовив позивачам у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснив це в усній формі, та рекомендовано звернутися з позовом в суд.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач - Ремезівцівська сільська рада Золочівського району Львівської області в судове засідання не з'явилися, подала до суду листа в якому просять розгляд справи проводити без участі представника. Позов визнають повністю.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.
Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-СГ № 128193 ОСОБА_2 померла 31 травня 1998 року в с. Підгір'я Золочівського району Львівської області.
Родинні відносини стверджується свідоцтвом про народження позивача, та свідоцтвом про народження та одруження матері позивача.
Як вбачається з довідки Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області від 27.08.2018 року № 734, останнім постійним місцем проживання померлої 31.05.1998 року ОСОБА_2 було с.Підгір'я Золочівського району Львівської області. Заповіт від її імені по відомостях Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області не посвідчувався. Заборон та арештів на земельну ділянку загальною площею 1,5148 га, яка виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, власником якої є ОСОБА_2 немає. Спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла її онука ОСОБА_1, яка вступила в управління і володіння майном померлої взявши в користування речі її домашньої обстановки та вжитку.
Відповідно до інформаційного довідки із Спадкового реєстру, інформація щодо ОСОБА_2 у Спадковому реєстрі відсутня.
Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Згідно із ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано у ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Положення ст.ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.
З огляду на те, що ОСОБА_2 дійсно належала на праві власності вищевказана земельна ділянка, позивач спадщину після її смерті прийняла, що підтверджується в повній мірі матеріалами справи, інших спадкоємців майна, які б спадщину прийняли, судом не встановлено, а через відсутність належних правовстановлюючих документів позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане вище спадкове майно.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.16, 328, 392, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд,
позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.
Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
СуддяОСОБА_3