АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-1847/11 № апеляційного провадження: 22-ц/796/1016/2018
Головуючий у суді першої інстанції: ВолокітінаН.Б. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м.Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_4

на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 18 березня 2011 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів. Посилаючись на те, що усупереч прийнятим на себе зобов'язанням за укладеними між сторонами договорами відповідачі не погашають своєчасно кредит, внаслідок чого виникла заборгованість, просили стягнути з них на користь банку 1 814 658.35 грн. кредитної заборгованості та судові витрати солідарно.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 18.03.2011 року даний позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 814 658.35 грн. та судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 25.09.2017 року заява представника відповідача про перегляд заочного рішння залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі представника відповідача ОСОБА_4 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність позовних вимог, пропуск строку позовної давності та не урахування судом тієї обставини, що порука відповідача є припиненою .

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній.

Представник Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" тричі, а ОСОБА_5 чотири рази у судові засідання не з'явилися. Колегія суддів визнала їх повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки матеріали справи не містять доказів про зміну місця їх реєстрації та на підтвердження наявності перешкод щодо отримання надісланих їм повідомлень. Учасник процесу зобов'язаний добросовісно користуватись своїми процесуальними правами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 18.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра"( далі ПАТ КБ"Надра"), та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір № 269/П/27/2008-840, за умовами якого банк надав їй кредит у розмірі 183 018 дол.США на строк до 16.06.2028 року під 14.49% річних, з погашенням кредиту щомісячними платежами у розмірі 2 362.00 грн. до 10 числа місяца.

На забезпечення виконання ОСОБА_5 кредитного договору в той же день, 18.06.2008 року, між Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ"Надра", та ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився за належне виконання ОСОБА_5 взятих нею зобов'язань за Кредитним договором № 269/П/27/2008-840 від 18.06.2008 року у тому числі: повернути до 16.06.2028 року кредит у сумі 183 018 дол.США; сплатити відсотки за користування кредитом із розрахунку 14.49 % річних, сплатити інші платежі, передбачені Кредитним договором і можливі штрафні санкії, та нести солідарну відповідальність з позичальником за невиконання умов кредитного договору ( п.п.1.1,1.2 договору поруки).

У п.5 договору поруки зазначено, що поручитель підтверджує, що він ознайомився та погоджується з усіма умовами Кредитного договору.

Отримавши кредитні кошти, відповідач належним чином свої зобов'язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість станом на 28.01.2010 року у розмірі 1 814 658.36 грн., яка складається з: 181 448.80 дол. США ( еквівалентно 1 452 461.35 грн. станом на час пред'явлення позову) - заборгованості по тілу кредиту; 39 607.94 дол.США (317 053.65 грн.) простроченої заборгованості по сплаті відсотків; 5 639.53 дол.США ( 45 143.35 грн.) - пені.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідачі не виконали своїх договірних зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту і процентам за несвоєчасне виконання зобов'язання позичальником, добровільно її у повному обсязі не сплатили, а відтак вона підлягає стягненню з них солідарно на умовах , що передбачені укладеними з ними договорами.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ‒ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення ‒ невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

У даному випадку сторони визначили як строк дії договорів ‒ до 16.06.2028 року (пункт 1.4 частини першої кредитного договору, п.1.1 договору поруки), так і строки виконання зобов'язань з погашенням платежів - щомісячно до 10 числа,у розмірі 2 362.00 грн. (пункт 3.3.1 кредитного договору).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, що відповідач ОСОБА_5 здійснила останній платіж у червні 2009 року, отже наступний платіж вона мала зробити 10 липня 2009 року, а з даним позовом позивач звернувся 08.02.2010 року, тобто у межах строку встановленого законом, а відтак доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом позовної давності є безпідставними.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Оскільки за умовами договору поруки відповідач прийняв на себе зобов'язання нести солідарну з відповідачкою відповідальність за невиконання кредитного договору,суд першої інстанції підставно стягнув з відповідачів кредитну заборгованість солідарно .

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

У даній справі суд встановив, що на підставі кредитного договору № 269/П/27/2008-840 від 18.06.2008 року відповідач отримала кредит в іноземній валюті - доларах США.

Згідно з пунктом 5.2 зазначеного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за його користування та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, умовами договору про надання кредиту в іноземній валюті передбачено сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й пеню в іноземній валюті.

У мотивувальній частині судового рішення наведено розрахунки заборгованості за кредитним договором, у тому числі процентів та пені, в іноземній валюті з переведенням її в національну за курсом, установленим НБУ на час розрахунку.

Такий висновок суду є правильним та узгоджується з вимогами частини другої статті 192, частини третьої статті 533 ЦК України та статті 5 Декрету й доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Розрахунок, поданий позивачем, відповідачами не спростований, свого розрахунку ними не подано до суду першої інстанції, не долучено такого й до апеляційної скарги, тому колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції підставно виходив з розрахунку наданого позивачем і стягнув з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у зазначеному в рішенні суду розмірі, виходячи з умов договору та положень ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України ,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 18 березня 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач :

Судді :

Повний текст постанови складений : 02.03.2018 р.