Справа № 482/1169/18
Номер провадження 2/482/473/2018
17 жовтня 2018 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання - Андрусенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
У липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1, власником якої є вона.
На обґрунтування позову вказала, що відповідач є її колишнім чоловіком, має зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, проте, з 2010 року, тобто, понад один рік, в цій квартирі не проживає та нею не користується.
В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву, якою свої позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
У судове засідання, призначене на 17.10.2018 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач не з'явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст.. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, двічі викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши доводи позовної заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.03.2008 року № 18274665.
В квартирі, належній позивачу, постановлено на реєстраційний облік відповідача, який в той час був її чоловіком.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 09.06.2009 р., шлюб між позивачем та відповідачем 26.06.2007 р. розірвано, копія якого, як доказ вказаного, долучено позивачем до матеріалів позову.
З 2010 року, відповідач ОСОБА_2 забрав свої речі, виїхав з квартири, припинивши користування та проживання належним позивачу житлом, не знявшись з реєстраційного обліку.
Відповідно до акту обстеження від 29.05.2018 р., складеному головним інспектором КП «Правопорядок» в присутності сусідів позивача, відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає в зв'язку зі зміною місця проживання.
Відповідно до акту обстеження від 25.06.2018 р., складеному комісією в складі сусідів позивача, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, не проживає з 2010 року по теперішній час.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.
Положеннями ст.. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, можливе внаслідок відсутності цієї особи в цьому приміщені понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.
Викладені в позові обставини щодо не проживання відповідача у належному позивачу будинку з 2010 року, тобто більше 1 року до моменту звернення до суду із позовом, суд вважає встановленим.
Враховуючи той факт, що відповідач, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1, за вказаною адресою не проживає більше 1 року без поважних причин, що є встановленим у судовому засіданні, він є особою, що втратив право користування цим будинком.
Відповідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП невідомий на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий