ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 629/4860/17-ц

провадження № 22ц/818/489/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство (Акціонерне товариство) Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 липня 2018 року в складі судді Смірнової Н.А.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство (Акціонерне товариство) Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 лютого 2012 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Вказав, що банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 30 вересня 2017 року має заборгованість перед банком в розмірі 42 628,33 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 867,83 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 34 854,39 грн., заборгованості за пенею та комісією - 4400,00 грн., а також із штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2006,11 грн. - штраф (процентна складова).

Зазначив, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства (Акціонерного товариства) Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 лютого 2012 року у розмірі 42 628,33 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 867,83 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 34 854,39 грн., заборгованості за пенею та комісією - 4400,00 грн., а також із штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2006,11 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 липня 2018 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, що висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставним, оскільки судом не було взято до уваги строк дії платіжної картки, яка видавалася відповідачу під час укладення договору та має термін дії до останнього дня червня 2015 року і більше банком не перевипускалася та не видавалася.

25 вересня 2018 року від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказав, що вважає рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначив, що апелянт не надав жодних доказів, які б підтверджували незаконність чи недоведенність у суді обставин, які мають значення для вирішення справи по суті, а посилання банку на той факт, що ним строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором не пропущено, не підтверджуються матеріалами справи. Зазначив, що відповідач не уклав з банком кредитний договір, було лише відкрито картковий рахунок, встановлено ліміт на картку, видано картку, в якій визначено її строк дії - до червня 2015 року, обов'язкові щомісячні платежі по якій він перестав сплачувати у жовтні 2013 року.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Колтунової А.І. від 10 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

10 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 629/4860/17 (22ц/818/489/18) за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк звернувся до суду за захистом своїх порушених прав поза межами трирічного строку.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», який складається з заяви-анкети позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підставі цього договору ОСОБА_2 відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1, яка має термін дії до останнього дня червня 2015 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Пунктом 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

У відповідності до пункту 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Пунктом 2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), за зверненням клієнта до банку згідно чинних тарифів.

Пунктом 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що строки та порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим мінімальним обов'язковим платежем, а також овердрафту, який виник за такими картками, наведено в Пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом. У разі наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; строк повернення овердрафту у повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; строк погашення процентів за овердрафтом - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа.

Згідно Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» даним договором передбачений обов'язковий щомісячний платіж, а саме 7 % від заборгованості (але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості), а з 01 квітня 2014 року - 5 % від заборгованості (але не менше 100,00 грн. та не більше залишку заборгованості).

В той же час пунктом 2.1.1.2.11 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що платіжна картка дійсна до останнього дня місяця, зазначеного на лицевій стороні картки.

Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 03 лютого 2012 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_2 кредитні ресурси.

У порушення зазначених умов договору ОСОБА_2 зобов`язання за договором № б/н від 03 лютого 2012 року належним чином не виконав.

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03 лютого 2012 року вбачається, що станом на 30 вересня 2017 року ОСОБА_2 має заборгованість перед банком в розмірі 42 628,33 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 867,83 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 34 854,39 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 4400,00 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; штраф (процентна частина) - 2006,11 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості останній платіж по сплаті кредиту здійснено відповідачем 16 жовтня 2013 року у розмірі 320,00 грн.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Такий підхід відповідає правовій позиції, яка сформульована Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26 вересня 2018 року (справа за № 477/841/16-ц) та від 03 жовтня 2018 року (справа № 233/2056/17).

Однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 останній платіж сплачено 16 жовтня 2013 року і 28 березня 2018 року в суді першої інстанції він звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності, в задоволенні позову банку необхідно відмовити. При цьому не звернув увагу на те, що строк дії картки закінчився у червні 2015 року, разом з чим закінчився і строк кредитування, тому строк позовної давності необхідно рахувати з 01 липня 2015 року, а банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 14 грудня 2017 року, тобто в межах трирічного строку.

Таким чином, судова колегія вважає, що ОСОБА_2 повинен погасити заборгованість за кредитним договором, яка виникла внаслідок неналежного виконання ним своїх обов'язків перед банком.

Матеріали справи свідчать про те, що заборгованість за тілом кредиту склала 867, 83 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом за три роки - 33754, 18 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь банку, а не 34854, 39 грн., яка нарахована поза межами трирічного терміну.

Щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4400,00 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 2006, 11 грн., судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

28 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі клопотанням про застосування строків позовної давності, зокрема, і до стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи наявність клопотання та того, що право на стягнення пені у кредитора виникло з наступного дня після 14 грудня 2016 року, судова колегія вважає, що пеня підлягає стягненню лише в межах одного року, та складає 1200,00 грн. (4400,00 - 3200,00).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, судова колегія вважає, що вимоги банку щодо стягнення з ОСОБА_2 штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2006,11 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі за № 6-2003цс15, 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, неправильно застосував норми матеріального права, порушивши норми процесуального права. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову банку в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитом в розмірі 867, 83 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в межах трирічного строку - 33754, 18 грн. та пені в межах річного строку в розмірі 1200,00 грн., а всього, 35822,01 грн.

Оскільки позов банку задоволено частково на 84,03 %, відповідно до статті 141 ЦПК України здійснюється розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог наступним чином: за подачу позову до суду першої інстанції - 1344,48 грн., за подачу апеляційної скарги - 2016,72 грн., а всього, 3361,20 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь банку.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 липня 2018 року - скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 35822, 01 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 867, 83 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 33754, 18 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1200,00 грн. та судовий збір в розмірі 3361, 20 грн.

В іншій частині в задоволенні позову Акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді С.С.Кругова

О.В.Маміна

Повний текст постанови складено 07 листопада 2018 року.