РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

головуючого судді: Саландяк О.Я.

екретаря: Гресик О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві викладено наступну позицію: сторони перебувають з 09.01.2014 року у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач. За станом здоров'я відповідач та дитина здорові. Позивачка працює у ФОП ОСОБА_5 продавцем-консультантом відділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» та за період березень-серпень 2018 року її дохід склав 22406 грн. Інших доходів вона не має. Їй одній матеріально важко утримувати дитину. Відповідач матеріально не допомагає їй утримувати дитину, а навпаки ставить сім'ю у важке матеріальне становище тим, що її та дитячі золоті прикраси, домашню техніку здав до ломбарду, а кошти витратив на власні потреби. На грунті цього між сторонами виникають постійні сварки. З 01.09.2018 року вони із відповідачем не проживають разом та не підтримують сімейних відносин. Відповідач працездатний, фізично здоровий, працює на посаді водія в Жмеринській міській раді, де регулярно отримує заробітну плату, яку витрачає на власні потреби. Між ними не досягнуто згоди щодо досудового врегулювання спору, оскільки відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на її користь на утримання їх неповнолітньої дочки аліменти в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не надавала.

Ухвалою суду від 24.09.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 23)

Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї (а.с. 24). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.27) відповідач вчасно повідомлений про місце та строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяви про його виклик у судове засідання не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також щодо розміру аліментів не надав.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно працює, має щомісячний дохід, а тому просить стягнути із відповідача аліменти в розмір 1/3 частини його доходу на утримання дитини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини.

Підставою позову є неоспорюване батьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання дитини.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб сторони з 09.01.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4)

Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Дитина зареєстрована АДРЕСА_1 (а.с. 5-зворот)

Відповідно до копії довідки квартального комітету «Кавказ» №17 від 07.09.2018 року (а.с. 13) дитина ОСОБА_4, 2014 року народження, проживає разом із матір'ю ОСОБА_2, та знаходиться на її утриманні.

Позивачка ОСОБА_2 працює продавцем-консультантом відділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» ФОП ОСОБА_5, її заробітна плата за період квітень-серпень 2018 року склала 22406,00 грн. (а.с. 14)

Суд відкидає як докази та як аргумент позивачки про ставлення відповідачем сім»ї у важке матеріальне становище копії договорів, укладених між ПТ «Ломбард-Скарбниця» та ОСОБА_3 (а.с. 7-12), із яких вбачається, що відповідачем у березні-травні 2015 року отримувалися кредитні кошти під заставу ювелірних виробів, оскільки із них самостійно та в сукупності з іншими доказами не вбачається, що відповідач використав кошти на власні потреби.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує, що відповідач працездатний, інших утриманців не має, здоровий, офіційно працевлаштований (спростувань цьому відповідач суду не надав), а також скрутне матеріальне становище дитини, і приходить до висновку про стягнення аліментів на користь позивача в інтересах дитини в розмірі 1/3 частки доходу відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову, враховуючи вимоги статтей 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи. Відповідачем проігноровано роз»яснення суду щодо надання відзиву на позовну заяву та доказів на обстоювання власної правової позиції, а тому він несе ризик настання наслідків, пов»язаних із невчиненням ним процесуальних дій, які у повному обсязі роз»яснені судом в ухвалі про відкриття провадження. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно. При цьому суд діє виключно в найкращих інтересах дитини - малолітньої ОСОБА_4, позбавлений будь-якої можливості оцінити позицію відповідача.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 141, 180, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 1, 10, 12,13, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ «перехідні положення» ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2, судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць з 10.09.2018 року по 10.10.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.11.2018 року.

Суддя О.Я. Саландяк