Справа № 404/7520/16-ц
Номер провадження 2/404/229/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Клоченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля в розмірі 39 883 грн.56 коп. та витрати по справі.

Після уточнення позовних вимог позивачка зменшила позовні вимоги просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь втрату товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 33 731 грн. витрат на оплату послуг експертного дослідження в розмірі 900 грн. та судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача та відповідач позовні вимоги не визнали посилаючись на те, що звіт про експерту оцінку проводився без присутності відповідача . В додатку до звіту оцінювач ОСОБА_3 у ремонтній калькуляції взагалі не передбачив ремонтно-відновлювальні роботи такі як зварювальні та рихтувальні, а зазначив про заміну всих агрегатів.

За клопотанням представника відповідача судом призначалася відповідно до ухвали суду від 11.09.2017 року авто товарознавча експертиза, однак проведена не була у звязку з проведеним ремонтом автомобіля та неможливістю визначитися чи потрібно було міняти всі агрегати чи можливо їх замінити.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, експерта, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в межах заявленого уточненого позову

Встановлено, що 02.05.2016 року близько 11 год. 50 хв. в м. Кропивницькому (Кіровограді) по вул.Колгоспна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля МЕRSEDЕS ВЕNZ GLA 220 СDI 4 МАТІС, державний номерний знак ВА 3132ВС, яким керувала ОСОБА_1, та автомобіля марки ГАЗ 2410, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.06.2016 року (справа № 405/3 805/16-п, провадження № 3/405/720/16) ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно звіту №16-046 від 04.08.2016 року про експертну оцінку колісного транспортного засобу марки МЕRSEDЕS ВЕNZ GLA 220 СDI 4 МАТІС, державний номерний знак ВА 3132ВС, щодо визначення вартості відновлювального ремонту, ринкової вартості та завданого матеріального збитку, проведеного оцінювачем ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобілю в результаті його пошкодження складає 91 516 грн. 46 коп., ринкова вартість на момент ушкодження складає - 1102338 грн. 72 коп., матеріальний збиток, нанесений власнику даного КТЗ, з урахуванням фізичного зносу деталей, вузлів та агрегатів, які належить замінити та втрати товарної вартості складає 124 347 грн. 48 коп.Відповідно до договору страхування транспортного засобу № 3110627 від 11.03.2016 року, укладеного між позивачем та ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА», страхова компанія сплатила ПАТ «ЧЕРКАСИ-АВТО» вартість відновлювального ремонту в сумі 91 281 грн. 92 коп. (Акти виконаних робіт № ЗА-0001426 від 30.06.2016 року та № ЗА-0001543 від 15.07.2016року).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, стосовно певної особи рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи .

Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у і тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1: частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що і відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 зазначеної постанови пленуму, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Зобов'язання із заподіяння шкоди (деліктні зобов'язання) це зобов'язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав абсолютного характеру і мета яких забезпечити поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, відповідальної за шкоду.

Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена в постанові від 20 січня 2016 року у справі 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Вказана правова позиція відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів у зв'язку з ДТП і подальшим ремонтом.

Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Доводи відповідача та його представника про те, що звіт №16-046 від 04.08.2016 року неналежний внаслідок того, що не був присутній відповідач при обстеженні автомобіля безпідставні, оскільки присутність відповідача не обовязкова. Те що в звіті не передбачені зварювальні та рихтувальні ремонтні роботи (відновлення пошкоджених частин) а втрата товарної вартості автомобіля становить внаслідок проведення ремонтних робіт, не ґрунтується на діючому законодавстві, оскільки втрата товарної вартості автомобіля становить в тому числі і внаслідок заміни деталей та агрегатів.

Не обґрунтовані посилання відповідача на те, що в акті виконаних робіт № ЗА - 0001426 від 30.06.2016 року у виконаних роботах зазначено ремонт центру частини задка , а в протоколі огляду колісного транспортного засобу вказане пошкодження відсутнє. В судовому засіданні експерт ОСОБА_3 з цього питання розяснив, що при огляді деякі пошкодження не можливо побачити та як пошкодження задка, а лише після зняття бамперу виявлене це пошкодження яке було усунуто і зазначено в акті виконаних робіт.

Таким чином, оскільки саме внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2, який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом (мав і посвідчення водія на право керування транспортним засобом і реєстраційний документ на транспортний засіб), майну позивача було завдано шкоди, тому така шкода в повному обсязі підлягає відшкодуванню відповідачем. в розмірі 32 831 грн.02 коп., що заначено в звіті №16-046 (а.с.12).

Позивачем було проведено оцінку транспортного засобу про виконання який свідчить акт №058 (а.с.25) яка становить 900 грн. і які суд стягує на користь позивача.

Оскільки суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 тому у відповідності до ст.141 ЦПК України суд покладає витрати повязані з розглядом справи на відповідача, стягнувши з судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп. нього на користь позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.22,1166,1167,1187,1194 ЦК України, постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»та керуючись ст.ст. 82,141,258-265, 352-356, ЦПК України ,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (індитифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (індитифікаційний код 8) втрату товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 32 831 грн.02 коп., витрат на оплату послуг експертного дослідження в розмірі 900 грн. та судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення, яке буде складено 23.02.2018 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда