Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/154/18
№ 2/733/162/18
Рішення

Іменем України

"02" березня 2018 р. м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Панахно Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Ічнянського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкуванняна житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в с. Сезьки Ічнянського району Чернігівської області, вул. Покровська, 21, після померлого 26 квітня 2002 року ОСОБА_3, посилаючись на те, що він як спадкоємець за заповітом останнього, фактично прийняв спадщину, так як вступив в управління та розпорядження спадковим майном останнього, але не може оформити свої права в позасудовому порядку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, право власності на який належним чином не зареєстроване.

У судове засідання позивач не з»явився, але письмово у заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради у судове засідання також не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Враховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 2002 року помер ОСОБА_3 (а.с. 5), після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в с. Сезьки Ічнянського району Чернігівської області, вул. Покровська, 21 (а.с. 6, 7).

04 січня 2001 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все своє майно, яке належатиме йому на день смерті, ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області, ОСОБА_3 на день своєї смерті 26 квітня 2002 року був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з племінником ОСОБА_1 та дружиною племінника ОСОБА_4 (а.с. 9).

Із постанови Пирятинської державної нотаріальної контори від 01 липня 2017 року видно, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з ненаданням останнім правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 11).

Як убачається з копії спадкової справи № 63/2004, заведеної Пирятинської районною державною нотаріальною конторою 10 лютого 2004 року, після померлого 26 квітня 2002 року ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 (а.с. 17-28), якому 10 лютого 2004 року було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2 543 євро та 55 центів, а 30 жовтня 2010 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай).

Згідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину післяпомерлого 26 квітня 2002 року ОСОБА_3, так як вступив в управління та розпорядження спадковим майном останнього, але не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, право власності на який належним чином не зареєстроване, що є підставою для визнання за ним права власності в порядку спадкування на зазначене спадкове майно.

Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі.

Керуючись ст.ст. 534, 549 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 197, 200, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем с. Високе Пирятинського району Полтавської області, вул. Свердлова, 3, ІПН: НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в с. Сезьки Ічнянського району Чернігівської області, вул. Покровська, 21, належний померлому 26 квітня 2002 року ОСОБА_3.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя В.М.Овчарик