КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/3235/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1533/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Ладиченко С.В., по справі за позовом ОСОБА_3 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, визнання дій щодо блокування руху коштів по рахунку незаконними, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року позивач звернувся із позовом до відповідача, на обґрунтування якого зазначив, що шляхом підписання позивачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг між сторонами укладено договір про надання банківських послуг. На виконання зазначеного договору на ім'я позивача відкрито поточний картковий рахунок, який обслуговується універсальною платіжною карткою, однак 22 грудня 2017 року при спробі здійснити операцію по переказу коштів через банківський термінал ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» картка була заблокована.

Того ж дня, 22 грудня 2017 року позивач звернувся із заявою № 93 до керівника відділення № 15 ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32, в якій просив пояснити причину неможливості користуватись універсальною карткою. У відповіді на вказане звернення за № 20.1.0.0.0/7-20171222/4472 від 26 січня 2018 року, ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» мотивував блокування рахунку положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII, які регламентують, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов'язаний на підставі поданих клієнтом (представником клієнта) офіційних документів або засвідчених в установленому порядку їх копій (якщо інше не передбачено цим Законом) здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта (представника клієнта). При цьому документи мають бути чинними (дійсними) на момент їх подання та включати всі необхідні ідентифікаційні дані.

Однак, в даній відповіді ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» не вказано про причини такого блокування рахунку, термін на який буде здійснення блокування, чим суттєво порушено права позивача, як власника грошових коштів та споживача послуг ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК».

За таких обставин, позивач просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо блокування картки універсальної, відкритої на ім'я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), зобов'язати ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на універсальній картці в межах фактичного залишку коштів, шляхом негайного розблокування зазначеного карткового рахунку (поновлення фінансових операцій). (а.с.2-12)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року позов задоволено, визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо блокування картки універсальної відкритої на ім'я ОСОБА_3, зобов'язано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на універсальній платіжній картці у межах фактичного залишку коштів, шляхом розблокування карткового рахунку та поновлення фінансових операцій. Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_3 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 13 810,00 грн. (а.с.45-49)

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_4 посилалася на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, незаконність і необґрунтованість рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати понесені на сплату судового збору за апеляційну скаргу, а також постановити окрему ухвалу, якою довести до відома орган досудового розслідування про зловживання позивачем ОСОБА_3 та його представником - адвокатом ОСОБА_5 процесуальними правами. На обґрунтування скарги зазначила, що представником позивача - адвокатом ОСОБА_5 у позовній заяві не зазначено та додатково суду не повідомлено, що по даній справі існують факти внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно позивача у цій справі ОСОБА_3, що відповідно до КПК України є відкриттям кримінального провадження, та внесення слідчим суддею ухвали на проведення процесуальних дій у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» стосовно відкритого на ім'я ОСОБА_3 рахунку, та їх безпосереднє проведення. Апелянт вважала, що зазначені обставини є достатніми та обґрунтованими для відмови відповідачем від здійснення видаткових операцій за рахунком позивача, що відповідає законодавству України, зокрема ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та п.п.1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг якими врегульовані правовідносини сторін у цій справі. Порядок і строки визначені у ст. 17 вказаного Закону не підлягали застосуванню судом, оскільки відповідач не є суб'єктом, яким зупинено фінансові операції позивача за результатами власного фінансового моніторингу. Оскільки метою позову є поновлення прав ОСОБА_3 на банківський рахунок та грошові кошти на ньому, які є предметом кримінального провадження, апелянт вважала звернення до суду із даним позовом зловживанням позивачем та його представником процесуальними правами, а тому просила про постановлення апеляційним судом окремої ухвали. Вказувала, що задовольняючи позов позивача, місцевим судом не здобуто доказів та не встановлено факту наявності грошових коштів на заблокованому рахунку позивача та їх розмір у грошовому вираженні, що має суттєве значення для вирішення цієї справи. Крім цього, апелянт вважала, що районним судом безпідставно та необґрунтовано стягнуто з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати на правничу допомогу. (а.с.54-60)

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Позивач був сповіщений врученням повістки його представнику - адвокату ОСОБА_5 Відповідач був сповіщений шляхом відправлення поштових повідомлень та з використанням засобів електронної пошти та мобільного зв'язку, що забезпечує фіксацію такого повідомлення, тобто належним чином, про що у справі є докази. (а.с. 79-87)

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є користувачем банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за укладеним договором і на ім'я позивача Банком відкритий поточний картковий рахунок, який обслуговується універсальною платіжною карткою.

22 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до керівника відділення №15 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, 32, із заявою про надання відповіді про причини неможливості користування своєю універсальною карткою. (а.с.22)

У відповідь на вказану заяву, на адресу позивача було направлено лист ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» від 26 січня 2018 року №20.1.0.0.0/7-20171222/4472, за змістом якого позивачу повідомлено, що в разі виникнення сумнівів у достовірності чи повноті наданої інформації про клієнта суб'єкт фінансового моніторингу зобов'язаний провести поглиблену перевірку клієнта. Зазначено, що про результати проведеної перевірки заявника буде проінформовано додатково. (а.с.23)

Представник позивача - адвокат ОСОБА_7 звернувся до керівника відділення №15 ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» з адвокатським запитом від 24 січня 2018 року вих. № 439, в якому просив надати офіційну інформацію про те, з яких підстав (з якої причини) була заблокована банківська картка «Універсальна» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» клієнта банку ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1. (а.с.24)

Зазначений адвокатський запит отримано ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» 01 лютого 2018 року, однак доказів надання відповіді на даний запит матеріали справи не містять.

Цих обставин сторони не заперечували, тому, з огляду на положення частини 1 ст. 82 ЦПК України, колегія суддів визнала їх встановленими.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, виходив із того, що у матеріалах справи відсутні докази дотримання банком вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», а також, яку саме незаконну операцію було здійснено позивачем та на підставі чого заблоковано його карткові рахунки, оскільки відповіді, наданні ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», не містять конкретної причини припинення операцій за картковим рахунком позивача. При цьому відповідач не надав суду належних та допустимих доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні дії позивача під час блокування карткового рахунку у строки, передбачені законом. На підставі заяви третіх осіб по справі банк мав право на проведення фінансового моніторингу розрахункових рахунків позивача, але подальші дії відповідача суперечать нормам ст.16, 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та п.п. 91, 104, 115, 119 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу в частині встановлення умов та строків такого блокування, оскільки станом на час розгляду справи, тобто більше ніж півроку, позивач був протиправно позбавлений права доступу до власних коштів та вільного розпорядження ними.

Колегія суддів погодилась з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (частина перша статті 1068 ЦК України).

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб'єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов'язаний на підставі поданих клієнтом (представником клієнта) офіційних документів або засвідчених в установленому порядку їх копій (якщо інше не передбачено цим Законом) здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта (представника клієнта). При цьому документи мають бути чинними (дійсними) на момент їх подання та включати всі необхідні ідентифікаційні дані. Залежно від рівня ризику проведення фінансової операції клієнтом ідентифікація, верифікація клієнта здійснюються також у разі проведення ним фінансової операції на суму, визначену частиною першою статті 15 цього Закону, незалежно від того, проводиться така фінансова операція одноразово чи як кілька фінансових операцій, які можуть бути пов'язані між собою. У разі виникнення сумнівів у достовірності чи повноті наданої інформації про клієнта суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний провести поглиблену перевірку клієнта.

Відповідно до частини другої статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк зобов'язаний ідентифікувати та верифікувати відповідно до вимог законодавства України, зокрема:

- клієнтів (крім банків, зареєстрованих в Україні), що відкривають рахунки в банку;

- клієнтів, які здійснюють фінансові операції, що підлягають фінансовому моніторингу;

- клієнтів (осіб) у разі виникнення підозри в тому, що їх фінансові операції (фінансова операція) можуть (може) бути пов'язані (пов'язана) з фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення;

- клієнтів, які проводять перекази без відкриття рахунка на суму, що дорівнює чи перевищує 15 000,00 грн., або на суму, еквівалентну зазначеній сумі, в тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, одиницях вартості, але є меншою ніж 150 000,00 грн., або на суму, еквівалентну зазначеній сумі, в тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, одиницях вартості;

- клієнтів, що здійснюють фінансові операції з готівкою без відкриття рахунка на суму, що дорівнює або перевищує 150 000,00 грн., або у сумі, еквівалентній зазначеній сумі, в тому числі в іноземній валюті, банківських металах, інших активах.

Тобто положеннями статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та частиною сьомою статті 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» передбачено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов'язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, а також для виконання таким суб'єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Частиною п'ятою статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що у разі ненадання клієнтом (особою, представником клієнта) документів, необхідних для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, рахунок не відкривається, зазначені в частині другій цієї статті договори (фінансові операції) не укладаються (не здійснюються).

Згідно з частиною шостою статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право відмовитися від підтримання договірних відносин чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Таким чином, дії ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають відповідати усім вимогам Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Відповідачем не надано до суду доказів, які б вказували на наявність у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» інформації (офіційних документів), необхідної (необхідних) для ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, а також для виконання цим суб'єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, дії відповідача щодо зупинення фінансових операцій за рахунком позивача відповідали вказаним вище вимогам чинного законодавства України та не свідчать про порушення зобов'язань за договором банківського рахунка.

Посилання представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на наявність внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо відкритих кримінальних проваджень стосовно позивача у цій справі ОСОБА_3, а також винесення слідчим суддею ухвали на проведення процесуальних дій у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» стосовно відкритого на ім'я ОСОБА_3 рахунку, об'єктивними доказами по справі не підтверджено, і таких обставин в ході апеляційного розгляду справи судом не встановлено, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення окремої ухвали суду.

Згідно з частинами першою-третьою статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно). Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

Частиною п'ятою статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» передбачено, що у разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов'язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб'єкту первинного фінансового моніторингу; є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб'єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб'єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій-п'ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для тимчасового зупинення дії платіжної карти позивача є безпідставними, оскільки таке право банку має бути реалізовано у строки та відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», проте банк не надав належних та допустимих доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні дії клієнта.

Колегія суддів також визнала безпідставними та відхилила доводи апеляційної скарги, що районним судом не перевірено наявності грошових коштів на заблокованому рахунку позивача та їх розмір у грошовому вираженні, оскільки дані обставини не стосуються предмету доказування у даній справі.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, тому колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції щодо стягнення із відповідача на користь держави 1409,60 грн. судового збору (1762,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року х 0,4 - ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру х 2 вимоги).

Відповідно до договору про надання правової допомоги № 02/02 укладеного 02 лютого 2018 року між АО «Клочков та партнери» в особі партнера ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_3, останній користувався правничою допомогою адвоката.

Згідно п. 2.1. цього договору, вартість правової допомоги визначається додатковою угодою. (а.с.16-17)

Пунктом 3 Додаткового договору №1 до договору про надання правової допомоги №02/02 від 02 лютого 2018 року, сторони погодили, що грошова винагорода (гонорар) за правову допомогу, яка надається, оплачується у фіксованій сумі за ведення судової справи для захисту інтересів клієнта як по розблокування його рахунку у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Розмір гонорару становить грошову суму в українській гривні, яка на день проведення оплати буде еквівалентна 1 000 дол. США згідно офіційного курсу НБУ. (а.с.17)

В позовній заяві, позивач просив стягнути на його користь із відповідача фактично понесені витрати і сплачені 13810 грн. гонорару за правничу допомогу адвоката.

На підтвердження сплати коштів за правову допомогу, позивачем наданою копію меморіального ордеру № 13248Е1F3C від 06 лютого 2018 року на суму 13 810 грн. (а.с.18)

Закон України &qu c;Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах&q?т ; втратив чинність з 15 грудня 2017 року згідно із Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII.

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України &qupa;Про адвокатуру та адвокатську діяльність&quЗа; (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 вищевказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Оцінивши надані позивачем докази, колегія суддів дійшла висновку, що сторони визначили в договорі фіксований розмір гонорару, понесені позивачем судові витрати пов'язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим і співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пропорційним до предмету позову та значенням справи для сторони.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 09 листопада 2018 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова