Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/5024/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Коваля А.Б.

секретаря судового засідання Музичук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про те, що 18 серпня 2016 року в селі Кочержиці Уманського району Черкаської області померла її рідна мати ОСОБА_3. Після її смерті залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки площею 2,2911 га, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий № :02:000:0617, розміщена в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області.

Вона, як єдиний спадкоємець майна померлої матері прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Але отримати свідоцтво на спадщину на земельну ділянку не змогла, так як під час оформлення виявилося, що в оригіналі вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю наявне оговорене виправлення по батькові померлої власниці.

В результаті цього приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області 20 листопада 2017 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на вищевказану земельну ділянку, у звязку з виправленнями в оригіналі правовстановлюючого документу.

Вказане виправлення оговорено органом, що видав державний акт, про що наявна відповідна відмітка, яка засвідчена гербовою печаткою. Таким чином, факт належності правовстановлюючого документу не оспорюється, про це не наголошує сам нотаріус у постанові про відмову. У цьому випадку саме факт наявності такого виправлення не дає можливості нотаріусу видати свідоцтво, так як не передбачено інструкцією.

Таким чином їй, у досудовому порядку оформити право власності на спадкове майно померлої матері у встановленому законом порядку через нотаріальні органи, не надалося можливим, тому виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх майнових прав шляхом визнання права власності на майно.

Просить суд визнати за нею ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», площею 2,2911 га, кадастровий номер :02:000:0617, розміщена в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області, належну померлій ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 000644, виданий 29.07.2002 року, ОСОБА_2 сільською радою Уманського району Черкаської області на підставі рішення № ІІІ-2 від 02.07.2002 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обємі та просить суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не зявився, на адресу суду направили письмову заяву, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, вимоги заяви визнають та не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено про те, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є єдиним спадкоємцем після сперті її матері ОСОБА_3, померлої 18 серпня 2016 року (свідоцтво про шлюб серії І-СР № 284952, видане 18 серпня 2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області (а.с. 5).

Згідно державного акту серії ІІІ-ЧР № 000644, виданого 29 липня 2002 року ОСОБА_2 сільською радою Уманського району Черкаської області, ОСОБА_3 було передано у власність, на підставі рішення ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області № ІІІ-2 від 02.07.2002 року, земельну ділянку площею 2,2911 гектарів у межах згідно з планом, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У вказаному державному акті наявне виправлення, оскільки було невірно зазначено по-батькові власника земельної ділянки. Виправлення посвідчено головою ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_4

Згідно постанови приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу ОСОБА_5 від 20 листопада 2017 року, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 18 серпня 2016 року ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 2,2911 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки у державному акті наявне виправлення, а саме закреслено по-батькові власника і записано по-новому.

Отримати державний акт позивач позбавлена можливості, у звязку зі змінами у законодавстві та, у звязку зі смертю власника земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. З такими вимогами особа може звернутися до суду лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»: «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову».

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що визнання за позивачем права власності на спадкову земельну частку (пай), не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте.

Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 319, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1222, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», площею 2,2911 га, кадастровий номер :02:000:0617, розміщена в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області, належну померлій ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 000644, виданий 29.07.2002 року, ОСОБА_2 сільською радою Уманського району Черкаської області на підставі рішення № ІІІ-2 від 02.07.2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Черкаської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: А. Б. Коваль