Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 560/56/16-ц

провадження № 61-3238св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Колківська сільська рада, ОСОБА_2, Управління Держгеокадастру в Дубровицькому районі Рівненської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 травня 2016 року у складі судді Оборонової І. В. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 серпня 2016 року у складі колегії суддів Бондаренко Н. В., Рожина Ю. М., Малько О. С.,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Колківської сільської ради, ОСОБА_2, Управління Держгеокадастру в Дубровицькому районі Рівненської області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну ділянку у більшому розмірі.

Позовна заява мотивована тим, що після смерті батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_1 одержала у спадщину житловий будинок з господарськими приміщеннями на присадибній ділянці площею 0,11 га в селі Колки Дубровицького району Рівненської області.

19 червня 2006 року ОСОБА_1 зареєструвала в КП «Дубровицьке МБТІ» право власності на вказаний житловий будинок з господарськими приміщеннями», після чого 16 березня 2009 року подала до Управління Держкомзему в Дубровицькому районі заяву про оформлення на видачу державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,11 га на АДРЕСА_1 а також уклала договір із землевпорядною організацією (Дубровицькою філією ДНВП «Рівнегеокадастр») про проведення землеустрою та виготовлення Технічної документації щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку, яка була виготовлена 30 березня 2010 року.

17 грудня 2010 року на ім'я ОСОБА_5 видано державний акт серії

НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0950 га кадастровий номер НОМЕР_2 в АДРЕСА_1, в якому підставою для його видачі вказано не лише рішення від 19 липня 1996 року № 32 виконкому Колківської сільської ради, але і рішення сесії сільської ради від 31 березня 2010 року № 414.

Зменшення площі належної їй земельної ділянки, на думку ОСОБА_1, відбулось внаслідок безпідставного оформлення у 2006 році Колківською сільською радою права власності ОСОБА_2 на суміжну земельну ділянку, площею 0,0730 га, яка розташована між належною їй земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_6

У виписці із рішення сільської ради від 31 березня 2010 року № 414, яке міститься в Технічній документації та слугувало підставою землеустрою, пунктом 2 цього рішення внесені зміни до ряду рішень виконкому Колківської сільської ради, зокрема і за № 32 від 19 липня 1996 року, де зазначено: «2.1 Передати у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд: 2.1.1. ОСОБА_1 - 0,0950 га в АДРЕСА_1». Між тим, вперше надана ОСОБА_1 08 липня 2015 року копія рішення № 414 свідчить про невідповідність тексту виписки із текстом самого рішення, зокрема текст рішення № 414 взагалі не містить пункту 2.1.1, а пункт 2 цього рішення викладений інакше, а саме: «Передати у приватну власність земельні ділянки громадянам (згідно додатку) для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, ведення підсобного сільського господарства на території Колківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області». При цьому, друкований додаток-таблиця до рішення

від 31 березня 2010 року № 414 не містить серед зазначених в ньому 19 осіб П.І.Б. ОСОБА_5, а також адреса та розмір земельної ділянки 0,0950 га дописані під цим додатком рукописним текстом.

Також в «Технічній документації із землеустрою щодо складання Державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_2 на території Колківської сільської ради в АДРЕСА_1» міститься не рішення виконкому, а витяг із рішення сесії Колківської сільської ради від 26 січня 1996 року № 4, відповідно до якого сільська рада передала безоплатно у власність

ОСОБА_2 одну земельну ділянку площею 0,1800 га, розташовану в АДРЕСА_1 що була раніше надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Однак в натурі на підставі цього рішення ОСОБА_2 було відведено дві окремі земельні ділянки площею 0,1070 га і 0,0730 га, які знаходяться напроти одна від іншої через вулицю, перша із яких знаходиться під будинком, збудованим до 1996 року, а друга (0,0730 га) є суміжною із земельною ділянкою ОСОБА_1, значиться двором будинку, розташованого на першій земельній ділянці, однак фактично використовується під город.

На підставі Технічної документації ОСОБА_2 14 вересня 2006 року були видані два державних акти серії НОМЕР_3 (на 0,1070 га) та серії

НОМЕР_4 (на 0,0730 га) про право власності на дві окремі земельні ділянки, кожна із яких має окремий кадастровий номер:

№ НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 відповідно.

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 одержала в Державному архіві копію рішення виконкому Колківської сільської ради від 26 січня 1996 року № 4 та встановила, що наявний в Технічній документації витяг не відповідає рішенню, позаяк цим рішенням, на відміну від витягу із нього, вирішено: «Передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку

ОСОБА_2 в кількості 0,20 га для обслуговування житлового будинку». Таким чином, на підставі рішення виконкому Колківської сільради від

26 січня 1996 року № 4 ОСОБА_2 передано у власність не одна земельна ділянка, площею 0,20 га для обслуговування вже існуючого житлового будинку, адреса якого не вказана, а фактично та всупереч цьому рішенню ОСОБА_2 передано у власність окремо розташовані по різні боки АДРЕСА_1 дві земельні ділянки, що мають два окремі кадастрові номери та мають одне і те ж цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Висновком Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області від 27 листопада 2015 року за № 08/2909 встановлено, що враховуючи той факт, що ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (площею 0,0730 га) є суміжними, а також те, що ОСОБА_2 приватизував земельну ділянку площею 0,0730 га раніше, то, за відсутності інших об'єктивних причин, зменшення розміру земельної ділянки ОСОБА_1 фактично відбулось у 2006 році шляхом передачі її частини площею 0,015 га до складу земельної ділянки площею 0,0730 га, оформленої на ім'я ОСОБА_2

За таких обставин ОСОБА_1 просила визнати недійсним та скасувати виданий 14 вересня 2006 року на ім'я ОСОБА_2 державний акт серії

НОМЕР_7 про право власності на земельну ділянку площею 0,0730 га, кадастровий номер НОМЕР_6, розташовану на

АДРЕСА_1, та визнати за нею право власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1, на якій розміщений належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, у розмірі понад 0,0950 га, а саме: у розмірі

0,11 га.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Колківської сільської ради, ОСОБА_2, Управління Держгеокадастру в Дубровицькому районі Рівненської області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну ділянку у більшому розмірі відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю підстав для визнання недійсним, виданого ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку, та визнання за позивачкою права на земельну ділянку у розмірі 0,11 га.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11 серпня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилено.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 травня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

25 серпня 2016 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через засоби поштового звʼязку направлено касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що в основу оскаржуваних судових рішень покладено висновки суду у іншій справі, які самі по собі не є обставинами взагалі та преюдиційними, та обґрунтовуються у іншій справі неналежними та недопустимими доказами, що є підробленими (неправильне застосування вимог статей 57-61, 213, 214 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій), статей 79, 79-1 ЗК України).

Не врахованими є положення Земельного кодексу 1970 року, 1990 року та 2001 року в частині визначення ними правових підстав набуття та виникнення права власності особи на земельну ділянку, порядку формування земельної ділянки як обʼєкта права власності особи на неї, підстав та порядку зменшення права на землю (незастосування та неправильне застосування норм матеріального права) не взятими до уваги є фактичні обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, та безпідставно визнані заперечення відповідачів, що ґрунтуються не на доказах, а лише на висновках суду в іншій справі (невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи).

04 листопада 2016 року ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ направив заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Дубровицького району Рівненської області від 23 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є власниками суміжних земельних ділянок, що розташовані на АДРЕСА_1

ОСОБА_1 набула право власності на будинковолодіння НОМЕР_8 за вищевказаною адресою в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

03 лютого 2000 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, яке було зареєстровано за спадкоємцем у КП «Дубровицьке МБТІ».

Відповідно до рішення виконкому Колківської сільської ради народних депутатів від 19 липня 1996 року № 32 «Про приватизацію земельних ділянок на території Колківської сільської ради» та додатка до рішення ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,11 га, що була раніше надана для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням Колківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 31 березня 2010 року № 414 внесено зміни до рішення виконкому сільської ради від 19 липня 1996 року № 32, і передано

ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0950 га в селі Колки Дубровицького району Рівненської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Це рішення прийнято сільською радою через уточнення меж земельної ділянки ОСОБА_1 шляхом її обміру точними приладами при виготовленні технічної документації.

17 грудня 2010 року ОСОБА_1 видано Державний акт серії НОМЕР_9 на право власності на земельну ділянку площею 0,0950 га кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, який виготовлений на підставі рішення виконкому Колківської сільської ради від 19 липня 1996 року № 32 та рішення Колківської сільської ради від 31 березня 2010 року № 414.

Зазначенні рішення сільської ради та виданий на підставі них державний акт не визнані недійсними, не скасовані, є чинними.

Рішенням Колківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 26 січня 1996 року № 4 ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,18 га, розташовану в АДРЕСА_1 що була раніше надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

На підставі вищевказаного рішення Колківської сільської ради від

26 січня 1996 року № 4 ОСОБА_2 14 вересня 2006 року видано два державні акти на право власності на земельні ділянки: площею 0,0730 га та 0,1070 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Земельні ділянки, які передані у власність ОСОБА_2, знаходяться на АДРЕСА_1 у різних місцях, одна на проти другої (через дорогу (вулицю).

Звертаючись з цим позовом до суду, ОСОБА_1 вказувала, що її суміжний землекористувач ОСОБА_2 незаконно приватизував земельну ділянку площею 0,0730 га, частина якої знаходилась у користуванні її покійного батька та перейшла у її користування в порядку спадкування.

ОСОБА_1 у 2013 році оскаржувала державний акт, виданий на її ім'я, і рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від

06 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 24 грудня 2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Колківської сільської ради, Управління Держкомзему в Дубровицькому районі, ОСОБА_2 про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, зобов'язання видати новий державний акт та внесення змін до рішення Колківської сільської ради відмовлено за безпідставністю.

Вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 своїм підписом погодила межі земельної ділянки, що передані у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд загальною площею

0,18 га на території Колківської сільської ради в АДРЕСА_1 Дубровицького району Рівненської області, що підтверджується протоколом від 28 лютого 2006 року про встановлення та обстеження меж земельної ділянки.

За таких обставин доводи заявника про те, що при приватизації земельної ділянки ОСОБА_2 була передана у власність частина земельної ділянки, що перебувала у користуванні її покійного батька, є безпідставними.

У 2006 році ОСОБА_1 погодила межі земельної ділянки, яка передавалась у власність ОСОБА_2, межі земельних ділянок, що передані у власність сторонам не змінювались, рішення Колківської сільської ради

від 26 січня 1996 року № 4, на підставі якого ОСОБА_2 були видані два державні акти на право власності на земельні ділянки загальною площею 0,18 га, та рішення Колківської сільської ради від 31 березня

2010 року № 414, яким вирішено внести зміни до рішення виконкому сільської ради від 19 липня 1996 року № 32, та на підставі якого

ОСОБА_1 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0950 га, на цей час в установленому законом порядку не визнані незаконним та не скасовані.

ОСОБА_2 отримав безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,18 га, що розташована в АДРЕСА_1 згідно рішення Колківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 26 січня 1996 року № 4.

Саме на підставі цього рішення, ОСОБА_2 видано 14 вересня 2006 року два державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,0730 га та 0,1070 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Рішення Колківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 26 січня 1996 року № 4 є чинним та недійсними не визнано.

ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадкоємицею якого є ОСОБА_1, отримав безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,0950 га, що розташована в АДРЕСА_1 згідно рішення виконкому Колківської сільської ради народних депутатів від 19 липня 1996 року № 32, з відповідними змінами згідно рішення Колківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 19 березня 2010 року № 31.

17 грудня 2010 року ОСОБА_1. видано Державний акт серії НОМЕР_9 на право власності на земельну ділянку площею 0,0950 га .

Тобто ОСОБА_2 отримав земельну ділянку раніше за ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та після смерті якого земельну ділянку успадкувала його донька ОСОБА_1

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за безпідставністю.

Доводи представника позивача про те, що суди першої та апеляційної інстанцій всупереч вимогам статті 214 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій) обґрунтував своє рішення обставинами, які вже були предметом дослідження у іншій справі, належність, допустимість та факт існування яких спростовуються доказами у цій справі, є безпідставними, оскільки відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій) обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, у цивільній справі, в якій приймали участь ті самі особи, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Інші доводи позивача були предметом дослідження суду апеляційної інстанції і правильно визнані безпідставними.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування немає.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило