Справа № 149/3399/17
Провадження №2/149/162/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.02.2018 р. м.Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Войнаревич М.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину майна, набутого за час шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину майна, набутого за час шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 13.09.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 В період шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2007 року, сторони придбали житловий будинок з прибудовами та господарчими будівлями, що розташований по вул. Петровського, 25 в с. Соколова Хмільницького району Вінницької області. На даний час позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. При цьому, позивач зазначає, що домовленості про добровільний поділ нерухомого майна між сторонами не досягнуто, а тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з прибудовами та господарчими будівлями, що розташований по вул. Петровського, 25 в с. Соколова Хмільницького району Вінницької області, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 28.12.2017 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 045350 (копія на а.с. 6) підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Свідоцтвами про народження серії 1-АМ № 080755 (копія на а.с. 7), 1-АМ № 201155 (копія на а.с. 8) підтверджено, що ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_3 матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

За час перебування у шлюбі сторони придбали житловий будинок з прибудовами та господарчими будівлями, що розташований по вул. Петровського, 25 в с. Соколова Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.07.2007 року (копія на а.с. 9). Судом встановлено, що даний будинок зареєстрований за ОСОБА_2, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів (копія на а.с. 10), а також реєстраційним посвідченим КП "ВООБТІ" (копія на а.с. 11). Технічні характеристики житлового будинку наведені у технічному паспорті Хмільницького РСП КП ВООБТІ (копія на а.с. 12-16). У відповідності до Звіту про незалежну оцінку вартість житлового будинку, станом на 27.12.2017 року, становить 79530 грн. (копія на а.с. 17-18).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Враховуючи встановлені обставини, зокрема те, що набутий сторонами в період шлюбу житловий будинок з прибудовами та господарчими будівлями, що розташований по вул. Петровського, 25 в с. Соколова Хмільницького району Вінницької області, являється об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 1/2 частини вказаного нерухомого майна.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений розмір судового збору.

Керуючись ст. ст. 60, 63, 69-71 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 83, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/2 частину житлового будинку з прибудовами та господарчими будівлями, що розташований по вул. Петровського, 25 в с. Соколова Хмільницького району Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії АВ 356701 виданий Хмільницьким МРВ УМВС України у Вінницькій області 10.04.2002 року, ІПН № НОМЕР_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_5) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії АВ 74379 виданий Хмільницьким МРВ УМВС України у Вінницькій області 04.05.2007 року, ІПН № НОМЕР_2, зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_5) 640 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 09.02.2018 року.

Суддя Войнаревич М. Г.