ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2018 Справа №607/16890/17

20 лютого 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

сторони в судове засідання не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та на ? частку земельної ділянки по вул. Лисенка,12 в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4

В обґрунтування вимог позивачка вказує, що її матері ОСОБА_5 рішенням загальних зборів колгоспу «Україна» від 10 жовтня 1990 року була виділена земельна ділянка пл. 0,15 га для будівництва житлового будинку в с.Біла Тернопільського району. Рішенням Білецької сільської ради від 19 липня 1996 року до даної земельної ділянки додано 0,021 га. Рішенням Білецької сільської ради від 22 серпня 1997 року передано у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку пл.0,14 га в с.Біла по вул.Лисенка,12. У 1997 році мати разом із батьком ОСОБА_2 за рахунок спільних коштів та праці збудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Державна реєстрації права власності на спірний житловий будинок не проведене.

13 лютого 2016 року мати ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, у тому числі на ? частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та на ? частку земельної ділянки по вул. Лисенка,12 в с.Біла Тернопільського району Тернопільської області. Спадкоємцями за законом є її чоловік ОСОБА_2П та діти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ОСОБА_1 у встановленому законом порядку спадщину прийняла спадщину. Інші спадкоємці за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановлений законом строк подали заяви про відмову від спадщини Постановою державного нотаріуса Тернопільської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку по вул.Лисенка,12 в с.Біла., у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов.

До початку судового розгляду справи по суті позивачка подала заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог про визнання права власності на ? частку земельної ділянки по вул.Лисенка,12 в с.Біла Тернопільського району

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про визнання права власності на ? частку спірної земельної ділянки залишено без розгляду.

У судове засідання позивачка не зявилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги в частині визнання права власності на ? частку спірного житлового будинку підтримує та просить задовольнити. Позивачка була присутня у підготовчому судовому засіданні 26 січня 2018 року позов підтримала, з підстав викладених у ньому.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо надіслали суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають і позов просять задовольнити.

Відповідачі були присутні у підготовчому судовому засіданні 26 січня 2018 року позов визнали. Вказали, що відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, про що у встановлений строк подали відповідні заяви.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1972 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ №278144 від 29.08.1972 року.

З свідоцтва про народження серії І-АМ № 360532 від 09.10.1973 року встановлено, що ОСОБА_6 (після одруження ОСОБА_1) є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Рішенням загальних зборів колгоспу «Україна» Тернопільського району від 10 жовтня 1990 року за №5, вирішено виділити ОСОБА_5 земельну ділянку пл. 0,15 га на новому масиві, для будівництва індивідуального житлового будинку в с.Біла Тернопільського району, згідно рішення Тернопільського райвиконкому, що підтверджується випискою із протоколу за №5 загальних зборів колгоспу «Україна» від 10.10.1990 року.

Рішенням Чистилівської сільської ради народних депутатів за №72 від 28.11.2990 року погоджено рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Україна» про виділенням ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва житлового будинку за рахунок земель колгоспу «України. Просити виконком Тернопільської районної державної адміністрації дозволити ОСОБА_5 будівництво житлового будинку, господарських будівель та видати свідоцтво на забудову земельної ділянки.

Рішенням Білецької сільської ради за №108 від 19 липня 1996 року вирішено доділити до присадибної ділянки ОСОБА_5 земельну ділянку пл. 0,021 га.

Рішенням Білецької сільської ради за № 170 від 22 серпня 1997 року передано у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку пл.0,14 га в с.Біла по вул.Лисенка,12.

13 листопада 1997 року ОСОБА_5 на імя директора «Тернопільагропроект» подала заяву про виготовлення документації про передачу у приватну власність земельної ділянки по вул.Лисенка,12 в с.Біла

У 1997 році Проектно-вишукувальним інститутом Тернопільагропроект виготовлено технічний звіт про передачу в приватну власність ОСОБА_5 присадибної земельної ділянки в с.Біла Тернопільського району.

У 1990 році ОСОБА_5 виготовила будівельний паспорт на забудову садиби в с.Біла Тернопільського району.

З будівельного паспорту за № 8800 садиби в сільських населених пунктах встановлено, що забудова ділянки ОСОБА_5 дозволена рішенням виконкому Тернопільської районної ради народних депутатів від 30.11.1990 року за №234. На земельній ділянці належить збудувати житловий будинок з надвірними побудовами, початок будівництва - 30.11.1990 року, закінчення 30.11.1994 року

25 грудня 1996 року ОСОБА_5 складено та погоджено архітектором Тернопільського району генплан забудови земельної ділянки ОСОБА_5

25 грудня 1996 року складено акт виносу в натрі червоних ліній проведення розбивки контурів фундаментів будівель і споруд, який погоджено головним архітектором Тернопільського району.

20 листопада 2013 року на імя ОСОБА_5 Тернопільським районним госпрозрахунком бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Лисенка,12 в с.Біла. З технічного паспорту встановлено, що житловий будинок по вул..Лисенка,12 в с.Біла є завершений будівництвом у 1997 році, загальною пл. -334,8 кв.м., житловою 113,8 кв.м.

Відповідно до довідки виданої Білецької сільською радою за №1030 від 30.06.2016 року, за померлою ОСОБА_5 рахується житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та приватизована земельна ділянка пл.0,142 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору по вул.Лисенка,12 в с.Біла Тернопільського району. Тип двору робітничий.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна виданої Тернопільським районним госпрозрахунком бюро технічної інвентаризації встановлено, що будинковолодіння за №12 вул.Лисенка в с.Біла, 1997 року забудови, станом на 26 липня 2016 року по обліку бюро рахується за ОСОБА_5 Державна реєстрація права власності на житловий будинок не проведена.

13 лютого 2016 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 199683, виданим Білецькою сільською радою Тернопільського району від 16.02.2016 року.

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їх майно, у тому числі на ? частку спірного житлового будинку.

Встановлено, що спірне нерухоме майно збудоване подружжям ОСОБА_5 під час шлюбу, відтак є спільним сумісним майно подружжя.

Отже, спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась на ? частку спірного житлового будинку.

Згідно довідки Білецької сільської ради за №244від 20.02.2018 року, на час смерті ОСОБА_5 в житловому будинку разом з нею проживали та були зареєстровані чоловік ОСОБА_2, син ОСОБА_3, дочка ОСОБА_1 та внуки.

01 липня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5,що підтверджується матеріалами спадкової справи за №313/2016 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла донька ОСОБА_1 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час смерті, що підтверджується матеріалами справи.

25 січня 2017 року ОСОБА_2 діючи в інтересах ОСОБА_1 подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по вул.Лисенка,12 в с.Біла.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 25 січня 2017 року за №199/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок по вул. Лисенка,12 в с.Біла Тернопільського району у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

За нормами ст.1261 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановлений законом строк подали заяви про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5, що підтверджується матеріалами спадкової справи та визнається відповідачами.

Інших спадкоємців за законом чи за заповітом не має, що стверджується матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на належну їй частку спірного житлового будинку у нотконторі не може у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Відповідно до вимог ст.ст. 100, 101 ЦК Української РСР (від 1963 року), які діяли на час виникнення спірних правовідносин, в особистій власності громадян могли бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Однак, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про практику розгляду цивільних справ про спадкування, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у 1997 року спадкодавець ОСОБА_5 разом із чоловіком ОСОБА_2 за спільні кошти та працею збудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Лисенка,12 в с.Біла Тернопільського району. Будівництво здійснено на належній ОСОБА_5 земельній ділянці виділеній під будівництво індивідуального житлового будинку та не порушує прав інших осіб.За життя спадкодавець не провів державну реєстрацію належного їй нерухомого майна.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на ? частку житлового будинку, загальною площею 334,8 кв.м., житловою 113,8 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, що по вул. Лисенка, 12 в с. Біла Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті 13 лютого 2016 року матері ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст. 3,4,12,81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 392, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (вул. Лисенка, 12 с.Біла Тернопільського району, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (вул.Лисенка, 12 с.Біла Тернопільського району), ОСОБА_3 (вул.Лисенка, 12 с.Біла Тернопільського району) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку житлового будинку, загальною площею 334,8 кв.м., житловою 113,8 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, що по вул. Лисенка, 12 в с. Біла Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті 13 лютого 2016 року матері ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення виготовлено 02 березня 2018 року.

Головуюча