Провадження № 2/243/424/2018
06 лютого 2018 року м. Слов'янськ
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Кузнецова Р.В.,
при секретареві Малиновській І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Східної регіональної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, -
07 грудня 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Східної регіональної дирекції АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13 вересня 2007 року між ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2203/612, відповідно до якого Банк надає позичальнику кредит в сумі 49 504,95 дол. США на строк з 13 вересня 2007 року по 12 вересня 2012 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5% річних. Кредит надавався на поповнення обігових коштів відповідача як учасника малого бізнесу.
Пунктом 3.1.1. Кредитного договору передбачено, що банк зобов'язаний відкрити позичальнику позичковий рахунок та надати позичальник кредитні кошти в сумі зазначеній в п. 1.1. цього договору з позичкового рахунка, шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника, відкритий в Донецькій філії АБ «Укргазбанк».
Банк належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором 14 вересня 2007 року.
Згідно з п. п. 3.3.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.
У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитною лінією позичальник мав сплачувати проценти за користування кредитною лінією виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.9 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитною лінією та пеню в розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.
Так, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки № 270, посвідчений 13 вересня 2007 року приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. Предметом іпотеки за вказаним договором іпотеки є нерухоме майно - нежитлова будівля по виробництву керамічних виробів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить відповідачу на праві приватної власності.
Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість за зобов'язаннями по кредитному договору.
Загальна сума заборгованості позичальника за Кредитним договором станом на 25 травня 2015 року становить 93 697,05 дол. США (що за курсом на 25 травня 2015 року становить 1 952 646,52 грн.), з яких:
- 0,00 дол. США - заборгованість по кредиту строкова;
- 47 475,29 дол. США - заборгованість по кредиту прострочена;
- 0,00 дол. США - заборгованість по процентах поточна;
- 46 221,76 дол. США - заборгованість по процентах прострочена;
- 17 550,00 грн. - штраф за невиконання умов договору іпотеки.
Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки не виконує, тому позивач просить суд стягнути вказані кошти з відповідача та судові витрати по справі на його користь.
В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення про виклик на офіційному сайті суду, про причини неявки суду не повідомив. Згідно із ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. ст. 280,281,282,283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Східної регіональної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази.
У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 13 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1, був укладений договір № 2203/612, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит в сумі 49 504,95 дол. США на строк з 13 вересня 2007 року по 12 вересня 2012 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5% річних (а.с. 6-11). Кредит надавався на поповнення обігових коштів відповідача як учасника малого бізнесу.
Банк належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором 14 вересня 2007 року.
Згідно з п.п. 3.3.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.
Пунктом 3.3.3. кредитного договору встановлено обов'язок позичальника повернення суми кредиту здійснювати на рахунок, відкритий у Донецькій філії АБ «Укргазбанк», щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше1/60 від суми отриманого кредиту, що становить 825,08 дол. США.
Відповідно до п.3.3.4. кредитного договору, позичальник зобов'язався щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надані кредитні кошти, у відповідності з п. 1.1. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту (для процентів), або в день дострокового розірвання цього договору (для процентів), з урахуванням п. 4.1. цього договору, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1. цього договору, на рахунок, відкритий в Донецькій філії АБ «Укргазбанк».
У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитною лінією позичальник мав сплачувати проценти за користування кредитною лінією виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.9 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитною лінією та пеню в розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.
Пунктом 2.1. кредитного договору визначено, що згідно з договором іпотеи № 270 від 13 вересня 2007 року в забезпечення зобов'язань за дійсним договором банком прийнято в іпотеку нежитлову будівлю по виробництву керамічних виробів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Так, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки № 270, посвідчений 13 вересня 2007 року приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. Предметом іпотеки за вказаним договором іпотеки є нерухоме майно - нежитлова будівля по виробництву керамічних виробів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить відповідачу на праві приватної власності.
Пунктом 4,2 договору іпотеки встановлено, що за невиконання чи неналежне (в тому числі невчасне) виконання п.п. 3.3.1.-3.3.13 договору іпотекодавець сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмету іпотеки.
Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість за зобов'язаннями по кредитному договору та договору.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором.
У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Так, пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року встановлено, що Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).
Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
Крім того, пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").
Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним вище договором належним чином не виконував, кредит та проценти не погашав, у зв'язку з чим заборгованість відповідача за кредитним договором № 2203/612 від 13 вересня 2007 року станом на 25 травня 2015 року становить 93 697,05 дол. США, з яких:
- 0,00 дол. США - заборгованість по кредиту строкова;
- 0,00 дол. США - заборгованість по процентах поточна;
- 46 221,76 дол. США - заборгованість по процентах прострочена;
- 17 550,00 грн. - штраф за невиконання умов договору іпотеки.
З огляду на викладене, загальна сума заборгованості за кредитом у національній валюті, виходячи з курсу останньої станом на день ухвалення рішення - 27.74 грн. за 1 долар США, складає 2 599 156,17 грн.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за кредитом у розмірі 93 697,05 доларів США та 17 550,00 грн. - штрафу за невиконання умов договору іпотеки.
Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні до суду із даним позовом судового збору в розмірі 29 552 грн. 95 коп. який на підставі положень ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 13, 82, 90, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, статтями 525-527, 536, 611-613, 629, 1054 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Східної регіональної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат - задовольнити повністю.
- 0,00 дол. США - заборгованість по кредиту строкова;
- 0,00 дол. США - заборгованість по процентах поточна;
- 46 221,76 дол. США - заборгованість по процентах прострочена;
- 17 550,00 грн. - штраф за невиконання умов договору іпотеки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до Розділу VІІІ п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до Розділу VІІІ п. 1.8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду Р.В. Кузнецов