Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/2126/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 47 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу № 289/2126/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області та ОСОБА_2, треті особи: Відділ Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області, Житомирська регіональна філія «Центр ДЗК», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування рішення ради

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2017 року, яка постановлена під головуванням судді Сіренко Н.С. у м. Радомишлі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Радомишльської міської ради Житомирської області та ОСОБА_2 Просила скасувати як незаконне рішення Радомишльської міської ради Житомирської області від 25 лютого 2015 року № 891 «Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що передається у приватну власність» в частині надання дозволу «на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що передається безоплатно у приватну власність із земель комунальної власності: - ОСОБА_2 на земельну ділянку орієнтовною площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1». Свої вимоги обґрунтовувала тим, що спірним рішенням міської ради ОСОБА_2 у власність виділено земельну ділянку розміром 0,1 га. Своє право власності на будинок, що знаходиться на площі 0,06 га, ОСОБА_2 підтвердив свідоцтвом про право власності, а на інші господарські споруди, що займають площу 0,04 га, - рішенням виконавчого комітету Радомишльської ради народних депутатів Житомирської області від 10 жовтня 1991 року № 180, яким зазначену ділянку йому виділено у користування. Однак рішення від 10 жовтня 1991 року №180 відсутнє у матеріалах архіву Житомирської області, що свідчить про те, що таке рішення виконкомом не приймалося. Окрім того, спірна земельна ділянка площею 0,04 га перебуває у її власності, а ОСОБА_2 самовільно її зайняв, чим порушив її права, як суміжного землекористувача.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2017 року провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України (норма у такій редакції діяла до 15 грудня 2017 року).

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що суд не дослідив предмет спору та взяв до уваги недостовірні відомості відповідача, а тому ухвала ґрунтується на припущеннях та не відповідає дійсним обставинам справи. Вважає, що твердження в ухвалі про обов'язковість розгляду даної справи у порядку адміністративного судочинства суперечить чинному законодавству та судовій практиці. Так, тотожні справи про скасування рішень Радомишльської міської ради Житомирської області від 10 вересня 1991 року №180 та від 10 жовтня 1991 року №180 розглядалися судами різних інстанцій в порядку цивільного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі з тієї підстави, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції виходив із того, що Радомишльська міська рада Житомирської області при винесенні рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що передається безоплатно у приватну власність із земель комунальної власності ОСОБА_2, здійснювала владні управлінські функції, оскільки в цих правовідносинах рада реалізує свої контрольні функції, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту першого частини першої ст.205 ЦПК України, який діяв у такій редакції на час винесення ухвали, що оскаржується та до 15 грудня 2017 року, суд своєю ухвалою закривав провадження у справі, якщо справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулася із позовом до Радомишльської міської ради та ОСОБА_2 про скасування як незаконного рішення Радомишльської міської ради від 25 лютого 2015 року №891 в частині надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка передається йому безоплатно у приватну власність, орієнтовною площею 0,1 га. Вимоги обґрунтовує тим, що спірна земельна ділянка виділена за рахунок частини її земельної ділянки, чим грубо порушено її право власності на свою земельну ділянку (суміжні землекористувачі).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні особи, органи місцевого самоврядування, а об'єктами - земельні ділянки та права на них, регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2,5 ЗК України).

Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16,21,393 ЦК України, статтею 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, розглядаються в порядку цивільного судочинства.

У даній справі вбачається спір між фізичними особами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу права на землю, а Радомишльська міська рада у даному спорі не виступає як суб'єкт владних повноважень із контрольними функціями у сфері управлінської діяльності, як помилково вважав суд першої інстанції, тобто вбачається між фізичними особами спір про право цивільне, який підвідомчий судам загальної юрисдикції та який належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Оскільки суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, якою безпідставно закрив провадження у цивільній справі, спір у якій підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то відповідно до пункту четвертого частини першої ст.379 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до Радомишльського районного суду Житомирської області.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 лютого 2018 року.

Головуюча Судді: