печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г. О. при секретарі Саницькій Б.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, винесену 13.06.2017 року державним виконавцем позивачу стало відомо, що таке виконавче провадження відкрито у зв'язку з виконанням виконавчого напису № 5320 від 07.11.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округуЗавалієвим А.А. щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4RP12910444 від 27.02.2006 року. Позивач вважає, що вчинений виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням діючого завконрдавства. Зокрема ст.88 Закону України «Про нотаріат». Так, позивач стверджує, що нотаріусом не бло перевірено безспірність заборгованості та вчинено виконавчий напис з пропуском строку позовної давності. З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

13.03.2018 року через канцелярію суду відповідач подав відзив на позов, згідно якого відповідач вважає позов безпідставним та необгрунтованим, просив відмовити у його задоволенні. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача зазначив про відсутність належних та допустимих доказів, наданих позивачем в обгрунтування позову. Крім того, зазначив, що для вчинення означеного виконавчого напису нотаріусом, стягувачем були надані всі необхідні документи, відповідно до вказаного Переліку і строк позовної давності відповідно до п.1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг складає 50 років, тому вважав, що Банк правомріно стягнув заборгованість за кредитом шляхом здійснення виконавчого напису з метою виконання зобов'язання в примусовому порядку. Щодо строку позовної давності зазанчив, що вона не пропущена.

29.05.2018 року на підставі розпорядження та у зв'язку з закінченням повноважень судді ОСОБА_2 в межах п'ятирічного строку, з урахуванням положень ст. 33 ЦПК України, було передано до розгляду у провадження судді Матійчук Г.О. /а.с. 59-60/.

Ухвалою суду від 05.06.2018 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.02.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір №DNH4RP12910444 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (далі- Договір), відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 5 061 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання сторін по даному договору припиняються з моменту належного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та умов закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. вчинено виконавчий напис № 5320 щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №DNH4RP12910444 від 07.11.2016 року в розмірі 111 700 грн. 88 коп. за період з 27.02.2006 по 12.09.2016 року, що не заперечується відповідачем. (а.с.7).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з п. 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно з п. 1.2. вказаної Глави перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Відповідно до п. 3.2 вказаного Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Відповідно до п.п.1,2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що для одержання вказаного вище виконавчого напису відповідач передав нотаріусу вказані вище документи відповідно до вказаного Переліку. Належних та достатніх доказів, що підтверджують невідповідність поданих нотаріусу документів вимогам закону суду не надано. Інших даних, які б спростовували наявність заборгованості суду також не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач подав нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача заборгованості за Кредитним договором.

Крім того, позивачем не спростовано в належному порядку того, що він не підписував договору кредитування та не подавав відповідної заяви про укладення кредитного договору до банку.

По суті доводів позивача щодо спливу строку, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, слід зазначити наступне.

Як зазначено у ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до п.3.4 Глави 16 «Порядку вичнення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Виходячи з умов Договору, відповідно до якого, останній діє необмежений період часу, а також враховуючи ту обставину, що відповідач 26.09.2016 року направив позивачу письмову вимогу про усунення порушень за вказаним кредитним договором, що підтверджується наданою позивачем копією письмової вимоги та описом з вкладенням цінного листа.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, які складають невід'ємну частину частину Договору, термін позовної давності щодо вимог Банку з повернення, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років.

Оскільки вказаний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 07.11.2016 року, тобто в межах трирічного строку, встановленого ст.88 Закону України «Про нотаріат», суд вважає відсутніми підстави стверджувати про сплив давності та відповідно відсутні підстави для відмови у вчиненні даного виконавчого напису.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи вимоги чинного законодавства, оцінюючи належність і допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що при вчиненні виконавчого напису № 5320 від 07.11.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було дотримано вимоги Закону України «Про нотаріат», вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту 22.02.2012 за №296/5, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, ст.ст. 15-20, 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 206, 223, 247, 263-265, 268, 273, ст.ст.352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Матійчук