АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 754/5778/17 Апеляційне провадження № 22-ц/796/1295/2018Головуючий у суді першої інстанції - Лісовська О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника відповідача Петренко А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Петренко Анна Сергіївна, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом Приватної організації (установа, заклад) «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з навчання,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року Приватна організація «Загальноосвітній навчальний заклад «Російсько-Українська гуманітарна гімназія» (правонаступником якої є Приватна організація (установа, заклад) «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус») (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4. (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 37 000,00 грн., три відсотки річних у розмірі 1 712,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 7 109,45 грн. та пеню в розмірі 20 829,25 грн., а також відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що 15.05.2015 між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання послуг з навчання, відповідно до умов якого, позивач зобов'язується за рахунок грошових коштів відповідача здійснити його навчання у 2015-2016 навчальному році. Загальна вартість освітньої послуги складає 45 000,00 грн. за 12 місяців (сума в місяць складає 3 750,00 грн.), яка підлягає оплаті шляхом безготівкового розрахунку. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, натомість відповідачем кошти в повному обсязі не сплачені, внаслідок чого виникла заборгованість (а.с. 1-3).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.11.2017 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Приватної організації (установа, заклад) «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» заборгованість за договором про надання послуг з навчання від 15.05.2015 у розмірі 37 000,00 грн., три відсотки річних у розмірі 1 712,00 грн., інфляційне збільшення у розмірі 7 109,45 грн. та пеню у розмірі 20 829,25 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн. (а.с. 91-94).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Петренко А.С., просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності основної заборгованості, безпідставно нараховано три відсотки річних та інфляційні втрати, а також позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, про застосування наслідків спливу якого було заявлено відповідачем (а.с. 98-101).

Насамперед, слід звернути увагу на те, що Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом міста Києва.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив поштою до суду додаткові пояснення про нарахування пені. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за договором про надання послуг з навчання, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, яка, в силу вимог закону та умов укладеного договору, підлягає стягненню з відповідача. Крім цього, у зв'язку з порушенням зобов'язання, з відповідача підлягають стягненню три відсотки річних та інфляційні втрати, згідно вимог ст. 625 ЦК України, а також пеня передбачена договором.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись лише з висновком суду в частині визначення розміру пені, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.05.2015 між ПО «Загальноосвітній навчальний заклад «Російсько-Українська гуманітарна гімназія» (правонаступником якого є ПО (установа, заклад) «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус») та ОСОБА_4 був укладений Договір про надання послуг з навчання ОСОБА_5, відповідно до умов якого, Гімназія зобов'язується за рахунок грошових коштів відповідачки здійснити навчання ОСОБА_5 у 2015-2016 навчальному році (а.с.16-19).

Згідно п. 3.1 Договору замовник зобов'язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірі та у строки, встановлені цим Договором.

Відповідно до п. 4.2, 4.5 Договору загальна вартість освітньої послуги складає 45 000,00 грн. за 12 місяців (сума в місяць складає 3 750,00 грн.), яка підлягає оплаті шляхом безготівкового розрахунку.

Згідно з п. 4.6 Договору замовник має право вносити плату за навчання частинами - трьома платежами: перший платіж 34% до 31.08.2015 (15 300,00 грн.); другий платіж 33% до 31.12.2015 (14 850,00 грн.); третій платіж 33% до 31.03.2016 (14 850,00 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утримання від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2. ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідачка виконувала свої обов'язки за укладеним Договором не в повному обсязі, станом на 04.05.2017 утворилась заборгованість по поверненню коштів за навчання у розмірі 37 000,00 грн., що підтверджується відомістю по рахунку 361 за 01.09.2015 - 04.05.2017 p.p. (а.с.20).

Таким чином, суд першої інстанціїї дійшов обгрунтованого висновку про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_4, що складається з: 37 000,00 грн. - заборгованості за надання освітньої послуги; 7 109,45 грн. - інфляційне збільшення суми боргу; 1 712,00 - 3% річних від простроченої суми.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність суми заборгованості спростовуються матеріалами справи. Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтвердив факт несвоєчасної сплати послуг.

Також не ґрунтуються на вимогах Закону твердження відповідача про неможливість застосування ст. 625 ЦПК України, оскільки у відповідача виникло грошове зобов'язання, яке останнім вчасно не виконано, а відтак вказана норма Закону підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи скарги щодо розміру пені і не може погодитись з сумою пені визначеної судом.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказав на пропуск позивачем строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки і з цих підстав просив відмовити в їх задоволенні (а.с. 59, 60).

В оскаржуваному судовому рішенні, суд залишив поза увагою доводи відповідача про пропуск строку позовної давності і, відповідно, не дав їм належної правової оцінки.

Задовольняючи позов в частині стягнення пені, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що розрахунок пені було проведено з 01.09.2015 року.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

У відповідності до вимог частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач звернувся до суду 04.05.2017 та просив стягнути пеню за весь час прострочення. Разом з цим, пеня може бути стягнута лише в межах одного року до дня пред'явлення позову з урахуванням заявлених позовних вимог та в їх межах.

Для обрахунку розміру пені перш за все потрібно визначити період для нарахування. Так, з урахуванням того, що позивач звернувся до суду 04.05.2017, а пеня підлягає стягненню в межах одного року до дня пред'явлення позову, то пеня підлягає нарахуванню з 04.05.2016.

Таким чином, пеня за період прострочення сплати заборгованості становить:

- з 04.05.2016 по 04.05.2017 - 13 505,00 грн. (37 000 грн. х 0,1 х 365 днів : 100).

Отже, є обгрунтованими доводи апеляційної скарги про пропуск строку позовної давності за вимогами про стягнення пені.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду шляхом зменшення визначеного судом розміру пені.

В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні, оскільки суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Петренко Анна Сергіївна - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року в частині розміру стягнутої пені 20 829 (двадцять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) грн. 25 коп. - змінити.

Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватної організації (установа, заклад) «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Закревського, 42, ) пені з 20 829 (двадцять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) грн. 25 коп. до 13 505 (тринадцять тисяч п'ятсот п'ять) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва

Повний текст постанови складений 23 лютого 2018 року.