АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/1355/17 22-ц/774/99/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 215/1355/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.,

сторони справи:позивач - ОСОБА_1,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 червня 2017 року, яке ухвалене суддею Дудіковим А.В. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ( надалі - ПрАТ «ПівнГЗК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що протягом тривалого часу 11 років працював на різних посадах у шкідливих умовах виробничого середовища на підприємстві відповідачів. Шкідливі умови виробничого середовища стали причиною виникнення у нього професійного захворювання та втрати 35% працездатності. Через професійні захворювання позивач постійно зазнає моральні та фізичні страждання. Просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 320000 грн. без утримання податків з фізичних осіб.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на його користь у відшкодування моральної шкоди з ПрАТ «ПівнГЗК» 11000 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди, зменшивши його з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Зокрема представник відповідача вважає, що судом першої інстанції не враховано роботу позивача на інших підприємствах із дією шкідливих факторів виробничого середовища.

Судом не взято до уваги, що позивач був обізнаний про шкідливі фактори на виробництві, свідомо продовжував працювати тривалий час, що стало причиною виникнення у нього захворювання. Крім того, вважає, що розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції, не вмотивований та на думку апелянта, є занадто завищеним.

У запереченні на апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» залишити без задоволення.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудовій книжці, ОСОБА_1 з 20.10.1989 р. по 30.10.2000 р. працював водієм великовантажного автомобіля в кар'єрі, на підприємстві відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» .(а.с.5-7).

Актом № 15 розслідування хронічного професійного захворювання від 18 грудня 2006 року хворого ОСОБА_1 встановлено причини виникнення профзахворювання, який має загальний стаж роботи 19 років 11 місяців, з яких в умовах впливу шкідливих факторів 16 років 8 місяців. Український науково-дослідний інститут промислової медицини встановив діагноз: вібраційна хвороба першої-другої ст. від дії загальних вібрацій з синдромом полірадикулонейропатії, переважно на п/крижовому рівні з вираженими статико-динамічними порушеннями, нейродистрофією у вигляді плечолопаткового періартрозу ПФС першого-другого ст. та периферичним ангіоепастичним синдромом, дата встановлення остаточного діагнозу 23.11.2006 р. (п.9, 10, 14).

У п. 16 Акта зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи з 20.04.2001 р. по теперішній час - водієм автомобіля НД-1200 на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі, колони технологічного автотранспорту гірничо-транспортного цеху № 2 ВАТ "ЦГЗК, ОСОБА_1 виконував роботи по транспортуванню гірничої маси із кар'єра, ремонтні роботи в умовах ремонтної майстерні, заправці ПММ, підготовкою автомобіля до роботи, прибиранню робочого місця. При цьому під час руху автомобіля, внаслідок його конструктивних недоліків, ОСОБА_1 підпадав під дію на організм загальної вібрації, рівень якої перевищував ГДР. Працюючи з 20.10.1989 р. по 30.10.2000 р. - водієм великовантажного автомобіля в кар'єрі технологічної автоколони № 52 гірничо-транспортного цеху № 1 ВАТ "ПівнГЗК", згідно санітарно-гігієнічної характеристиці умов праці, підготовленої Петрівськой райСЕС від 30.01.2006 р. № 82/01-19, ОСОБА_1 виконував роботи, що також супроводжувалися дією на організм загальної вібрації, рівень якої перевищує ГДР. Причина професійного захворювання багаторічна робота в умовах впливу загальної вібрації, що перевищує ГДР: вібрація загальна - 112 дБ при ГДР 107 дБ (п.17 Акта). ( а.с.8-10).

Згідно п.19 Акта, прізвища, імена та по батькові, посади осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи вказано керівництво ВАТ "Північний ГЗК", ВАТ "Центральний ГЗК" під час праці ОСОБА_1 - порушення ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці" (а.с. 8-10).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, тому наявні у зв'язку з цим підстави, передбачені ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, заподіяної з вини відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпеченнябезпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України занаявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У зв'язку із викладеним, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» про відсутність правової підстави для відшкодування позивачу шкоди у зв'язку із професійним захворюванням такими, що не відповідають законодавству.

Як видно з акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання від 18 грудня 2006 року, встановлено що позивач виконував роботи пов'язані з впливом загальної вібрації, рівень якої перевищував гранично допустимі показники (а.с.10).

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги ПрАТ «ПівнГЗК» про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, колегія суддів до уваги не приймає. Обов'язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця.

При цьому, доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, будучи попередженим під підпис про наявність таких умов, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди та не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я професійним захворюванням ОСОБА_1 пов'язано з виконанням трудових обов'язків, виникло у позивача з лютого 2007 року, тобто з моменту встановлення йому вперше стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

Також, спростовуються й доводи відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у зв'язку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування. Позивач змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, що позбавляє нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз'яснень, викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалість праці позивача в шкідливий умовах праці, що потягло втрату працездатності, період роботи позивача на підприємстві ПрАТ «ПівнГЗК» 11 років, відсоток втрати професійної працездатності первинно 35%, з урахуванням часткового відновлення здоров'я та зменшення відсотку втрати працездатності до 25%, з урахуванням стягнення позивачем судовим рішенням з іншого підприємства на якому він працював, також компенсацію моральної шкоди за отримане професійне захворювання ( справа 215/1358/17), колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду та зменшити розмір стягнутої шкоди з 11000 грн. до 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 червня 2017 року змінити, зменшити розмір стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 11000 грн. до 5000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: