Справа № 201/1546/18
Провадження №2-з/201/66/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Трещов В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 5», третя особа ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд до подання позовної заяви до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 5», третя особа ОСОБА_2 про визнання дій протиправними вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» здійснювати виписку хворого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з даного лікувального закладу до винесення рішення у справі.

Заява обґрунтована тим, що заявник є директором ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Литмашкомплект», на території промислових приміщень якого 25 грудня 2017 року мав місце нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_2 зазнав тяжкої виробничої травми. 14 лютого 2018 року заявнику стало відомо про те, що лікарі КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» мають намір здійснити виписку зазначеного хворого, в той час як за станом свого здоровя ОСОБА_2 не може продовжити лікування в домашніх умовах. Оскільки заявник як керівник підприємства, на якому відбувся нещасний випадок із спричиненням тяжкої шкоди здоровю працівника, має нести відповідальність за цей випадок, а виписка ОСОБА_2 зі стаціонару призведе до тяжких наслідків для його здоровя, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою.

Дослідивши заяву про забезпечення позову з доданими до неї документами, суд приходить до наступного.

Відповідно до наданого заявником висновку про тяжкість виробничої травми № 410 від 16 грудня 2017 року, постраждалий ОСОБА_2 надійшов до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» 25 грудня 2017 року із діагнозом: політравма; закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку, позвонковоспинномозкова травма; розрив спинного мозку наслідку перелому Th7 позвонку з повним вивыхом тіла позвонку з перекриттям спинномозкового каналу, тяжка торакальна травма гідроторакс з двох сторін Frankela і закритий перелом лівої стегнової кістки, перелом 6-9 ребер зліва.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 4 ст. 152 ЦПК України визначено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен предявити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви про забезпечення позову, оскільки заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову тим шляхом, що він просить, це ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про визнання протиправними дій КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» з виписки хворого та відмови у прийнятті хворого на стаціонарне лікування, а саме в забезпечення таких позовних вимог ОСОБА_1 подана дана заява.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 5», третя особа ОСОБА_2 про визнання дій протиправними відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.В. Трещов