Справа № 159/3909/18
Провадження № 2/159/1153/18
06 листопада 2018 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді Бойчука П.Ю.,
судового засідання Гусар Т.М.,
представника позивача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме - будинком АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Крім цього, вказує, що у даному будинку зареєстрований та проживає його син, а також проживала його дочка - відповідач у справі ОСОБА_4 У січні місяці 2013 року відповідач добровільно виїхала з будинку та усі обов'язки по зберіганню, використанню вказаного будинку залишились за позивачем.Крім цього, позивач вказує, що через вказану обставину він не може у повній мірі реалізувати свої права як власника будинку.
Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку смт. Люблинець Ковельського району Волинської області, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримали повністю. Вказували на те, що відповідач з 2013 року не проявляла будь-якого інтересу до будинку та не проживала там. Позивач додатково пояснив, що відповідач є його дочкою від першого шлюбу та фактично не проживала в його будинку, а в 2013 році виїхала на постійне місце проживання в Росію. Позивач та його представник не заперечували проти постановлення заочного рішення в справі та просили позов задовольнити повністю.
Відповідач ОСОБА_4, в силу вимог ст. 128 ЦПК України, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась без повідомлення причин, відзиву не подала.
За вказаних обставин суд, зі згоди позивача та його представника, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.
Позивач ОСОБА_2 є власником будинком АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2601241 від 19.01.2004 року.
У вказаному будинку, крім ОСОБА_2, зареєстровані: син - ОСОБА_6, та дочка - ОСОБА_4, що підтверджується довідкою № 911 від 31.07.2018 року, виданою 31.07.2018 року виконавчим комітетом Люблинецької селищної ради Ковельського району.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, кожен окремо, вказували на те, що вони є сусідами позивача. Підтвердили, що його дочку від першого шлюбу - відповідача по справі, ніколи не бачили в будинку позивача, оскільки вона там не проживала.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб.
Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України.
Зокрема, ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом.
За викладених вище обставин та зважаючи на вказані норми закону, суд визнає доведеним факт відсутності відповідача за вказаною адресою без поважних причин понад один рік. Існування будь-якої домовленості між сторонами про інші строки відсутності за адресою реєстрації відповідача, судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача та його представника про те, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає йому вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Зокрема така реєстрація місця проживання відповідача може бути підставою для відмови в укладенні цивільно-правових договорів, що стосуються цього будинку (договір купівлі-продажу, дарування, міни), тощо.
Таким чином суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом.
Суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що факт відсутності відповідача ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1, понад встановлені строки повністю доведений, а тому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку смт. Люблинець Ковельського району Волинської області,слід визнати такою, що втратили право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.
Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку смт. Люблинець Ковельського району Волинської області, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено та підписано 08.11.2018 року.

Головуючий:П. Ю. Бойчук