Справа № 304/777/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої: Готри Т.Ю.,

суддів : Бисаги Т.Ю., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря : Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2017 року в справі (№304/777/15-ц головуючий Шешеня М.О.) за позовом прокурора Перечинського району в інтересах дитини-сироти ОСОБА_2 до Сімерської сільської ради, 3-х осіб Свалявського професійного будівельного ліцея, Перечинської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року прокурор Перечинського району в інтересах дитини-сироти ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що прокуратура Перечиснького району звертається за захистом майнових прав неповнолітнього ОСОБА_2, який залишився сиротою та у звязку з неспроможністю через свій вік самостійно реалізувати свої процесуальні повноваження щодо захисту прав у суді. Мати ОСОБА_2 ОСОБА_5, померла 15 серпня 2007 року, а батько ОСОБА_6, помер 04 листопада 2013 року. 13 листопада 2013 року розпорядженням голови Перечинської РДА №339 ОСОБА_2 надано статус дитини-сироти. Після смерті матері ОСОБА_5 ОСОБА_2 проживав разом із батьком у с.Сімер. вул. Зарічна, 26. На момент смерті ОСОБА_6 (04.11.2013) за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_7 батько позивача та ОСОБА_3 брат ОСОБА_6 Тому на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, спадкоємцями слід вважати осіб, які на день смерті були зареєстровані та проживали за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, які вважаються такими, що прийняли спадщину у частці 1/3 від спадкового майна.

Посилаючись на те, що спадкові права неповнолітнього ОСОБА_2 на будинок не оформлені, у звязку з чим останній позбавлений можливості самостійно розпоряджатися належною йому частиною будинку, на який має намір оформити право власності, прокурор просив суд визнати право власності на 1/3 будинку №26 з надвірними спорудами по вул.Зарічній в с.Сімер за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_7.

Заявою від 21.01.2016 року прокурор уточнив позовні вимоги і просив суд визнати право власності на 1/8 частки будинку №26 з надвірними спорудами по вул. Зарічній в с. Сімер за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, вартістю 31766,25 грн. (а.с.105-106).

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року по даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_1 (а.с. 72-73).

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2016 року по даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_4 (а.с. 146-147).

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2017 року змінені позовні вимоги прокурора Перечинського району в інтересах дитини-сироти ОСОБА_2 до Сімерської сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Свалявський професійний будівельний ліцей, Перечинська Державна нотаріальна контора та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за спадкодавцем ОСОБА_6, який помер 04 листопада 2013 року, на 1/8 частки житлового будинку №26, який знаходиться за адресою: с.Сімер, вул.Зарічна Перечинського району Закарпатської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/16 частки житлового будинку №26, який знаходиться за адресою: с.Сімер, вул.Зарічна Перечинського району, в порядку спадкування за законом за померлим 04 листопада 2013 року ОСОБА_6.

В суді апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити прокурору у задоволенні позову, посилаючись на те, що 22.11.2013 року його батько ОСОБА_7 склав заповіт, яким все майно, яке належало йому на праві власності, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, що в с. Сімер, вул. Зарічна, 26, Перечинського району та коня з возом і при належностями заповів йому, а тому тільки він має спадкові права на спірний будинок. Батько ОСОБА_2 ОСОБА_6, який є його рідним братом, був сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яким помер 02.11.2014 року, після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, в тому числі і на спірний житловий будинок.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (тут і надалі в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи змінені позовні вимоги прокурора Перечинського району в інтересах дитини-сироти ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивач своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на нерухоме майно, а нотаріус відмовила йому в оформленні права на спадщину через відсутність документів, які посвідчують право власності на спадкове майно, та того, що у ОСОБА_2 на даний час існують певні перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому дійшов висновку про визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове нерухоме майно в межах заявлених позовних вимог.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може з таких підстав.

Як вбачається з довідки сільського голови Сімерської сільської ради Перечинського району ОСОБА_8 за №136/02-07 від 18.12.2015 року, то забудовником будинку за адресою с.Сімер, вул.Зарічна,26 була ОСОБА_9, яка померла 23 червня 2009 року.

Даних про документи, які підтверджують право власності на указаний будинок, сільська рада не має.

На час смерті ОСОБА_9, згідно по господарської книги №3 особовий рахунок №203 за 2006-2010 роки, за вказаною адресою були зареєстровані : її чоловік - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, дочка ОСОБА_3 (після одруження прізвище змінила на ОСОБА_4) Маряна Михайлівна, ІНФОРМАЦІЯ_6 та онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7

ОСОБА_6 помер 04.11.2013 року.

На час смерті ОСОБА_7, який помер 02.11.2014 року, згідно по господарської книги №6 особовий рахунок №0204-1 за 2010-2015 роки, були зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 син, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 онук, ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_5»яна Михайлівна, ІНФОРМАЦІЯ_8 дочка (а.с.113).

Отже, на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 спадкоємцями слід вважати осіб, які на день смерті були зареєстровані та проживали за вказаною адресою.

22 листопада 2013 року ОСОБА_7 згідно заповіту все майно, яке йому належало на праві власності, житловий будинок з надвірними спорудами, що в с. Сімер, вул. Зарічна, 26, Перечинського району та коня з возом і при належностями заповів ОСОБА_1 (а.с. 186).

02.11.2014 року ОСОБА_7 помер, після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно (а.с. 37).

Однак ОСОБА_1, який є спадкоємцем майна свого батька ОСОБА_7 за заповітом, до участі в даній справі в якості співвідповідача судом першої інстанції залучений не був, і позивач до нього, як відповідача, вимог не предявляв, внаслідок чого суд вирішив питання про його права та обов'язки.

Як вбачається з позовної заяви, то прокурор Перечинського району до суду з даним позовом звернувся до Сімерської сільської ради, яка не має відповідати за позовом у справах про спадкування, що вказує на предявлення прокурором позову до неналежного відповідача. ОСОБА_3 прокурором зазначено в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а ОСОБА_1 та ОСОБА_10»яну Михайлівну, які мають бути відповідачами у даній справі, суд першої інстанції також залучив в якості 3-х осіб, що позбавляє їх статусу сторони у даній справі, якими у цивільному процесі згідно ч.1 ст.30 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду даної справи) - є позивач і відповідач, які мають процесуальні права та обовязки, зокрема відповідач має право визнати позов повністю або частково (ч.2 ст.31 ЦПК України), та наділений іншими правами сторони. Треті особи не є стороною у цивільному процесі.

Частиною першою статті 33 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на час ухвалення судового рішення) передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України (2004 р.) принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або ж залучення в якості співвідповідача особи, яка має відповідати за позовом.

Однак, розглядаючи дану справу місцевий суд не виконав вимоги ч.4 ст.10 ЦПК (2004р.), не вирішив питання про залучення до участі у справі належних співвідповідачів за правилами ст.33 ЦПК України (2004р.) та не попередив позивача про наслідки не вчинення даної процесуальної дії.

Апеляційний суд, відповідно до основних принципів цивільного процесу та наданих чинним ЦПК України повноважень, не має права залучати співвідповідачів на стадії апеляційного провадження.

Встановивши, що позов предявлено не до всіх осіб, які мають відповідати за позовом, а рішенням місцевого суду безпосередньо вирішено питання про права та обов'язки ОСОБА_1, не залученого до участі у справі в якості співвідповідача, зважаючи на вказані порушення процесуального права, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає обовязковому скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.3 ст.376 ЦПК, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, як предявленого не до всіх належних відповідачів, що не позбавляє права позивача на звернення до суду із самостійним позовом до всіх осіб, які мають відповідати за таким позовом.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2017 року скасувати.

У позові прокурору Перечинського району в інтересах дитини-сироти ОСОБА_2 до Сімерської сільської ради, 3-х осіб Свалявського професійного будівельного ліцея, Перечинської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_10»яни Михайлівни про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2018 року.

Головуюча :

Судді :