07.11.2018 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1611/62/2012
Провадження № 6/533/27/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Оксенюк М.М.,

секретаря судового засідання Шуліки Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщиназаяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Козельщинський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавської області, відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області, Святошинський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В

30.10.2018 року заявник (боржник) ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 17 січня 2012 року, її як керівника підприємства ЗАТ НВАП «Новогалещинська біофабрика», обмежено у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань перед стягувачами, які покладені на підприємство судовим рішенням по виконавчому листові № 2а-9/2011 року, № 2-9/2011 року, № 2-39/2011 року, 2-58/2011 року.

На даний час, виконавчі провадження щодо виконання вищезазначених виконавчих листів, які перебували на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області закінчені.

Крім цього, 03.03.2014 року загальними зборами ПрАТ НВАП «Новогалещинська біофабрика» її звільнили з посади генерального директора, а тому вважає, що відсутні підстави в обмеженні у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань перед стягувачами, які встановленні ухвалою суду та покладені на підприємство судовим рішенням по виконавчому листові № 2а-9/2011 року, № 2-9/2011 року, № 2-39/2011 року, 2-58/2011 року.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, клопотання про відкладення або перенесення розгляду справи до суду не направила.

В матеріалах справи міститься заява, згідно якої вбачається, що заявник (боржник) ОСОБА_1 прохає проводити розгляд справи без її участі.

Представники заінтересованих осіб Козельщинського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавської області, відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області та Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не прибули, що відповідно до вимог ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 17 січня 2012 року, яке набрало законної сили, подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Козельщинського районного управління юстиції про обмеження права виїзду за межі України боржника керівника підприємства ЗАТ НВАП «Новогалещинська біофабрика» ОСОБА_1 - задоволено.

Тимчасово обмежено боржника керівника підприємства ЗАТ НВАП «Новогалещинська біофабрика» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки м. Київ, працюючої генеральним директором ЗАТ «НВАП «Новогалещинська біофабрика», юридична адреса 03115, м. Київ, вул. Михайла Котельникова, буд. 31, офіс № 4, місце знаходження 39140, смт. Н-Галещина, вул. Жовтнева, 98, Козельщинського району Полтавської області) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань перед стягувачами, які покладені на підприємство судовим рішенням по виконавчому листові № 2а-9/2011 року, № 2-9/2011 року, № 2-39/2011 року 2-58/2011 року.

Виконання даної ухвали покладено на Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

Згідно інформаційних довідок з Козельщинського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавської області, відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області та Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві вбачається, що на виконаннівиконавчі провадження по виконавчих листах № 2а-9/2011 року (ВП 25335779), № 2-9/2011 року(ВП 25335855), № 2-39/2011 року (ВП 26251077), 2-58/2011 року(ВП 27069186) не перебувають.

З копії наказу № 1-К від 27.03.2014 року та копії трудової книжки, вбачається, що на підставі протоколу №1 установчих зборів засновників ПрАТ «НВАП «Новогалещинської біофабрики» від 03.03.2014 року, ОСОБА_1, звільнено з посади Генерального директора з 27.03.2014 року за власним бажанням (ст. 38 КЗУпП) (а.с. 14-17).

Положенням ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання, якщо особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням-до виконання зобов'язань.

Відповідно ч.ч.1-3, 5 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно ч.ч. 2, 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Разом з тим суд враховує, що жодне обмеження прав згідно міжнародно-правових стандартів захисту прав людини не може бути абсолютним. Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини застосовуються судами як джерело права.

Виходячи з вищевказаних норм національного законодавства, на стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду, зокрема якщо боржник перешкоджає у вчиненні виконавчих дій, або приховує майно, на яке можна звернути стягнення.

Як вбачається з ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в разі, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

З аналізу змісту ст.441 ЦПК України, Указу Президента України №261/2008 від 24 березня 2008 року «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» та положень Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вбачається, що тимчасове обмеження права громадян України виїжджати за межі держави є засобом примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, який застосовується за поданням органів державної виконавчої служби у разі ухилення боржника від виконання рішень, при цьому таке обмеження може встановлюватись відносно фізичних осіб громадян України, а також відносно керівників юридичних осіб - боржників.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в п.122 рішення в справі «Рінер проти Болгарії» (заява №46343/99), обмеження в праві залишити країну в звязку з несплаченим боргом може бути виправдане лише тоді, коли воно сприяє досягненню цілі погашенню боргу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади, а у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

За таких обставин, суд вважає, що дана заява заявника (боржника) ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки заінтересовані особи не подали належні і допустимі докази щодо необхідності продовження заборони в обмеженні виїзду за межі України заявника.

Керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України», ст.ст.18, 39 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 247, 258 - 260, 353, 354, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву заявника ОСОБА_1, заінтересовані особи: Козельщинський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавської області, відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області, Святошинський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати обмеження заборони у виїзді за межі України громадянки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, вжитих за ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 17 січня 2012 року по справі №1611/62/2012.

Копію ухвали, після набрання законної сили направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26) для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала надрукована суддею і є оригіналом.

Суддя