Справа № 461/2439/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/6117/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

судового засідання

29 січня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шандри М.М.,

при секретарі: Цапові П.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним,-

в с т а н о в и л а:

В березні 2013 року позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, який в подальшому уточнив, та просив стягнути з ОСОБА_5 в свою користь 1 368 896 грн. заборгованості за договором позики, 3% річних в розмірі 173 718,53 грн., проценти за договором в розмірі 576 624,11 грн., що в загальній сумі складає 2 119 238, 53 грн.

В обґрунтування заявленого позову покликався на те, що 02.12.2009 року ОСОБА_5 позичив у нього грошові кошти в сумі 116800 доларів США зі строком повернення - 02.03.2010 року, про що надав розписку. Посилаючись на те, що ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань щодо повернення боргу в установлений у розписці строк не виконав, просить стягнути з нього борг з урахуванням відсотків за користування коштами та інфляційними витратами в розмірі 2 119 238,53 грн.

В квітні 2013 року відповідач ОСОБА_5 звернувся в суд із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним договір позики від 02.12.2009 року, укладений у вигляді розписки на суму 116 800 доларів США, наданої ОСОБА_4

Зустрічний позов мотивував тим, що є учасником ТзОВ «МПМ-Пласт», а ОСОБА_4 обіймає посаду головного бухгалтера у Сільськогосподарському виробничому кооперативі ім. В. Стефаника. Вдвох, протягом 15 років перебували у дружніх відносинах, тому ділився із ним своїми успіхами та невдачами. Розписку від 02.12.2009 року підписав, проте здійснив це під впливом обману, а вказану суму 116800 доларів США не отримував. Пояснив це тим, що ОСОБА_4 було відомо про його фінансові проблеми, для успішного вирішення яких необхідно було 100 000 доларів США. Останній запевнив, що має можливість виділити вказану суму протягом двох-трьох днів, проте вимагав спершу підписати розписку на суму 116 800 доларів США, з яких 16 800 доларів США - це борг його дружини, ОСОБА_6, перед Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. В.Стефаника. Погодившись із запропонованими ОСОБА_4 умовами, підписав та передав йому розписку. Однак, обіцяних коштів так і не отримав, оскільки ОСОБА_4 пояснив, що змушений був їх використати для вирішення власних проблем. Його ж проблеми залишились не вирішеними, проте ж, довіряючи ОСОБА_4, попросив його знищити розписку самостійно, на що той погодився. Надалі, влітку 2012 року ОСОБА_4 при розмові поскаржився йому на свою та дружини низьку заробітну плату. Про існування боргової розписки від 02.12.2009 року не повідомляв. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 станом на 02.12.2009 року не мав реальної можливості виділити обумовлену розпискою суму коштів, яку на виконання умов розписки так і не надав, що фактично є обманом, тому просить визнати недійсним договір позики від 02.12.2009 року, який укладений у вигляді розписки.

Оскаржуваним рішенням Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір позики у формі розписки від 02.12.2009 року на суму 116800,00 доларів США наданої ОСОБА_5 ОСОБА_7. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 114,71 грн. судового збору.(т.1, а.с. 243-245).

Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року заяву представника відповідача ОСОБА_9 про винесення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2142,00 грн. судових витрат, пов'язаних із проведенням експертизи.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_4 - задоволено.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 3.12.2014 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 116800 доларів США, що еквівалентно 1368896 грн. - суми боргу за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 40910,4 доларів США, що еквівалентно 479469,88 грн. - відсотків за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 14803,2 доларів США, що еквівалентно 173493,5 грн. - 3% річних коштів за прострочення виконання грошового збов'язання. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3441 грн. сплаченого ним судового збору за подання позову у суд першої інстанції та 1827 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Вище згадане рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який не брав участі у справі.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_4, в силу отримуваних ним доходів, не мав грошових коштів, достатніх для надання ОСОБА_5 позики в сумі 116800 доларів США, а в судовому засіданні в суді першої інстанції сторонами по справі та свідком ОСОБА_11 як свідком під присягою було приховано той факт, що 02.12.2009 року, тобто в момент оформлення ОСОБА_5 розписки, кошти в сумі 116800 доларів США надав останньому саме ОСОБА_2, а не ОСОБА_4, і не у Бродівському районні, а за місцем проживання ОСОБА_2. Згідно домовленості між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - з іншої сторони, передача належних ОСОБА_2, коштів у сумі 116800 доларів США як позики оформлялась відповідно розпискою не безпосередньо від ОСОБА_2 ОСОБА_5, а через ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_2 є інвалідом 1-ї групи, йому важко самостійно пересуватись, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4, були його друзями, яким він довіряв. Однак, жодних коштів ОСОБА_2 ОСОБА_5 так і не повернув, оскільки за рішенням суду першої інстанції такі присуджено стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, дані обставини можуть бути підтвердженні шляхом призначення і проведення у справі судово-психологічної експертизи з використанням комп'ютерного поліграфу. Враховуючи вищевикладене просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу - відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним задовольнити повністю. Визнати недійсним договір позики у формі розписки від 02.12.2009 року на суму 116800,00 доларів США наданої ОСОБА_5, ОСОБА_4.

29 січня 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до апеляційного суду письмову заяву про відмову від апеляційної скарги, в якій просить закрити апеляційне провадження.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явились, про час та місце розгляду справи всі були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, від апелянта надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, а тому, з урахуванням вимог ч. 2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у відсутності учасників без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність вимог апелянта за заявою про відмову від апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.4 ст.364 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного провадження.

Прийняття апеляційним судом відмови від апеляційної скарги є підставою для закриття апеляційного провадження (п.1 ч. 1 ст. 362 ЦПК України).

У разі закриття апеляційного провадження у зв'язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається (ч.5 ст.364 ЦПК).

Частиною шостою ст.364 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у частині п'ятій статті 206 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та вимоги ст.13 ЦПК України, в якій закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства - розгляд цивільної справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, та закріплене в ст.364 цього Кодексу право особи, яка подала апеляційну скаргу, відмовитись від неї, а також відсутність підстав, визначених у частині п'ятій статті 206 цього Кодексу, для неприйняття судом такої відмови, колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняття відмови апелянта від апеляційної скарги, у зв'язку з чим апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 259, ч.2 ст. 261, ч.ч. 4, 5 ст. 268, п.1 ч.1, ч.2 ст. 362, ч.4 ст.364, п.4 ч.1 ст. ст.374, ст.ст. 390, 391 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 29.01.2018 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

М.М. Шандра