Єдиний унікальний номер 233/3523/17 Номер провадження 22-ц/775/61/2018
Головуючий у 1 інстанції: Мартиненко В.С. Єдиний унікальний номер 233/3523/17 Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/61/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Новосьолової Г.Г., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу № 233/3523/17

за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

за апеляційною скаргою Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, уточнивши який просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 64 887,90 грн..

В обґрунтування позову посилався на те, що він працював у відповідача з 01.07.1998 року по 24.12.2015 року, при звільненні з ним не було проведено розрахунок, відповідач не сплатив йому заборгованість по заробітній платі в сумі 16 194,59 грн..

Судовим наказом Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2017 року була присуджена до стягнення з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у вказаному розмірі, однак, заборгованість не виплачена.

Тому на підставі ст. 117 КЗпП України позивач просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.12.2015 року по день ухвалення судового рішення в сумі 64 887,90 грн..

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку за період із 25 грудня 2015 року по 23 жовтня 2017 року включно в розмірі 79 737, 36 грн. без відрахування обов'язкових податків та платежів та на користь держави витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 797, 37 грн..

У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Так, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Відповідач є вузькоспеціалізованим підприємством по виготовленню, як основного виду продукції, виробів військового призначення та входить у склад Державного концерну «Укроборонпром», загальний обсяг виготовлення продукції військового призначення від загального обсягу виготовлення продукції відповідачем становить майже 98%. До 04 квітня 2014 року відповідач здійснював поставку виробів військового призначення на територію Російської Федерації на підстав Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про виробничу і науково технічну кооперацію підприємств оборонної галузі промисловості від 18.11.1993 року. Впродовж 2014 року основним джерелом фінансування відповідача було надходження грошових коштів за реалізацію виробів військового призначення, які експортувалися на територію Російської Федерації. З 07 квітня 2014 року на території Донецької і Луганської областей організованими озброєними формуваннями вчинялись численні незаконні діяння, пов'язані із захопленням державних та громадських будівель та споруд, незаконними заволодінням транспортних засобів. Указом Президента України від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Листом Державного концерну «Укроборонпром» від 04 квітня 2014 року відповідачу наказано припинити відвантаження виробів військового призначення та подвійного використання до Російської Федерації. Починаючи з другого кварталу 2014 року відвантаження відповідачем вказаних виробів до Російської Федерації зупинено. Основною причиною виникнення затримки по виплаті заробітної плати позивачу є важке фінансове становище підприємства і відсутність грошових коштів внаслідок державної заборони експорту продукції та територію Російської Федерації. Висновком Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року підтверджено, що невиконання відповідачем постачання продукції на територію Російської Федерації зупинено у зв'язку із настанням для відповідача обставин непереборної сили та ці обставини перешкоджають своєчасному виконанню договірних та податкових зобов'язань. Отже, затримка у своєчасній виплаті позивачу заробітної плати сталась не з вини відповідача, а внаслідок настання дій форс - мажорних обставин. Суд неправильно не прийняв до уваги вказаний висновок Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року, вказавши, що він підтверджує неможливість виконання договірних зобов'язань по конкретному договору та у ньому не досліджувались обставини щодо можливості відповідача своєчасно виплачувати заробітну плату своїм робітникам. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року доповнено Закон України «Про торгово - промислові палати в Україні» статтею 14-1, якою визначено, що Торгово - промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово - промислові палати засвідчують форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікати про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Висновок Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року був виданий відповідачу до внесення змін та на час його видачі видача сертифікатів про засвідчення форс - мажорних обставин передбачена не була. Згідно з пунктом 3.3 Регламенту засвідчення Торгово - промисловою палатою України та регіональними торгово - промисловими палатами форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 року №44(5) «Сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ, за затвердженими Президією ТПП відповідними формами, який засвідчує настання форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово - промисловою палатою згідно з чинними законодавством, умовами договору (контракту, угоди, тощо) та цим Регламентом». Суд не звернув увагу та те, що обсяг реалізації продукції відповідачем за контрактом від 10.10.2013 року, невиконання умов якого стало наслідком дії форс - мажорних обставин, встановлених висновком Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року, складав понад 98% від усього обсягу реалізації продукції відповідачем у 2013 році та понад 97,5% у 2014 році, відповідач втратив основного споживача продукції, що вкрай негативно вплинуло на економічний та фінансовий стан підприємства та унеможливило належне виконання зобов'язань відповідача, як роботодавця, щодо своєчасної виплати працівнику належних йому сум при звільненні. Починаючи з квітня 2014 року відповідач не знайшов інших контрагентів, які б могли стати належною пропорційною заміною контрагенту, якому поставлялась підприємством продукція військового призначення по контракту від 10.10.2013 року.

Від позивача та його представника надійшло письмове заперечення на апеляційну скаргу, у якому міститься прохання відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без зміни, оскільки настання обставин непереборної сили може бути підтверджено лише сертифікатом Торгово - промислової палати України, лист Торгово - промислової палати України від 27 травня 2014 року не є належним доказом. Посилання відповідача на те, що причиною виникнення заборгованості по заробітній платі стало важке фінансове становище підприємства через проведення АТО та припинення відвантаження продукції військового призначення на територію Російської Федерації не підтверджені доказами.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача Чернопис А.І. підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні. Позивач та його представник в засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень - судових повісток (а.с.151,152). Також позивач та його представник ОСОБА_3 подали заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.154).

Згідно з ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача Чернопис А.І., дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні суд виходив із наявності вини відповідача у затримці розрахунку при звільненні позивача. Висновок Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року, на думку суду, засвідчує наявність обставини форс - мажору за певним договором (контрактом) відповідно до його умов та неможливість виконання зобов'язань за цим договором, але в ньому не досліджувались обставини щодо впливу вказаного договору на можливість підприємства, як роботодавця, вчасно сплачувати заробітну плату своїм працівникам протягом 2014 року та у наступних роках.

З вказаним висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював у Костянтинівському державному науково-виробничому підприємстві «КВАРСИТ» на посаді старшого охоронника у відділі охорони. 24.12.2015 року він був звільнений з роботи за угодою сторін відповідно до наказу №71к від 24.12.2015 року. При звільненні з позивачем не проведено розрахунок.

Судовим наказом Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.04.2017 року з відповідача на користь позивача стягнено суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати станом на липень 2016 року в сумі 16 194 грн. 59 коп. Судовий наказ набрав законної сили 11.05.2017 року. Заборгованість не виплачена.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Відповідно до висновку Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року №100-28/12-12/03 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції) з 04 квітня 2014 року для Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» з дати реєстрації листа державного концерну «Укроборонпром» про тимчасове призупинення відвантаження продукції військового та подвійного призначення у Російську Федерацію. Невиконання зобов'язань сталось в період дії антитерористичної операції на території Донецької області, при наявності фактів збройних зіткнень на вказаній території, блокування органів влади та за своїм характером не залежало від волевиявлення сторін та третіх осіб, обставини є форс -мажорними для Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит», тобто непередбачуваними, знаходяться поза контролем та перешкоджають своєчасному виконанню договірних та податкових зобов'язань; станом на 27 травня 2014 року антитерористична операція триває, таким чином момент припинення дії непереборної сили для Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» не настав (а.с.82-83).

Згідно пояснень відповідача, а також обставин, викладених у висновку Донецької торгово-промислової палати Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство «Кварсит» є спеціалізованим підприємством по виготовленню, як основного виду продукції, виробів військового призначення та входить до складу Державного концерну «Укроборонпром». Загальний обсяг виготовлення продукції військового призначення від загального обсягу виготовлення продукції Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» становить майже 98%.

До 04.04. 2014 року Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство «Кварсит» здійснювало поставку виробів військового призначення на територію Російської Федерації на підставі Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про виробничу і науково-технічну кооперацію підприємств оборонної галузі промисловості від 18.11.1993 року. Вироби військового призначення внесені до річного Переліку товарів військового призначення та відвантажувалися згідно Разового дозволу №28201000 від 30 січня 2014 року, виданого Державною службою експортного контролю України.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Згідно листа Державного концерну «Укроборонпром» від 04.04.2014 року Костянтинівському державному науково-виробничому підприємству «Кварсит» наказано припинити відвантаження виробів військового призначення та подвійного використання до Російської Федерації.

Згідно з довідкою відповідача станом на 23.10.2017 року заборгованість КДНВП «Кварсит» становить: по заробітній платі - 5 791,6 тисяч гривень, ЄСВ - 3 535,0 тисяч гривень, ПДФО - 1 499,8 тисяч гривень, військовий збір - 133,5 тисяч гривень, профспілковий збір - 73,7 тисяч гривень (а. с. 92).

Із копії постанови про арешт коштів боржника від 14.12.2016 року вбачається, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках відповідача у межах суми звернення стягнення за зведеним виконавчим провадженням у розмірі 2 622 693,54 грн..(а. с. 96).

Зазначені обставини свідчать про те, що основним джерелом фінансування Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» було надходження грошових коштів за реалізацію виробів військового призначення, які експортувалися на територію Російської Федерації і з яких сплачувалася заробітна плата працівникам.

Станом на час виникнення заборгованості та на час розгляду справи антитерористична операція триває, тобто, момент припинення дії непереборної сили для відповідача не настав.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що затримка виплати належних позивачу сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася з вини відповідача.

Настання обставин непереборної сили, що встановлені висновком Донецької торгово - промислової палати від 27 травня 2014 року №100-28/12-12/03, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Висновок суду першої інстанції про те, що висновок Донецької торгово-промислової палати підтверджує неможливість виконання договірних зобов'язань відповідача по конкретному договору та в ньому не досліджувались обставини щодо впливу цього договору на можливість відповідача як роботодавця, вчасно сплачувати заробітну плату своїм працівникам є помилковим, оскільки форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), крім того, з висновку вбачається, що Донецькою торгово-промисловою палатою досліджувались обставини щодо впливу контракту, укладеного 10 жовтня 2013 року між Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» та ВАТ «Долгопрудненське науково-виробниче підприємство», Росія, на можливість відповідача своєчасно виконувати договірні (у тому числі за трудовими договорами) та податкові зобов'язання.

Невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи, тому, відповідно до ст. 376 ЦПК України, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга задоволена, слід стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, понесені ним при поданні апеляційної скарги, в сумі 877,11 грн..

Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 877,11 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складений до 28 січня 2018 року.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: Г.Г. Новосьолова

В.М. Новосядла

Повний текст постанови складено 25 січня 2018 року.

Суддя: Н.С. Краснощокова