Справа № 627/529/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року смт. Краснокутськ

18 січня 2018 року Краснокутський районний суд Харківської області в складі: головуючого - Вовк Л.В.

з участю секретаря - Солонецької Я.В.,

представника позивача-ОСОБА_8,

представника відповідача- ОСОБА_9,

представника третьої особи -ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист права власності та зобов»язання знесення самовільно збудованої нежитлової будівлі, третя особа - приватне сільськогосподарське підприємство « Фацелія» та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Любівської сільської ради , ОСОБА_2 , Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення Любівської сільської ради , рішення про державну реєстрацію права власності, третя особа - приватне сільськогосподарське підприємство « Фацелія» ,

в с т а н о в и в :

В червні 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист права власності та зобов»язання знесення самовільно збудованої нежитлової будівлі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що він є власником земельної ділянки загальною площею 0,3598 га , що знаходиться в с.Любівка Краснокутського району Харківської області . 28.05.2016 р. він уклав договір оренди вказаної земельної ділянки з ТОВ « Фацелія» та передав земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва . В серпні 2016 р. на земельній ділянці відповідачем було розпочато будівництво нежитлового приміщення - залізнобетонного ангару . На вимогу позивача припинити незаконні дії , відповідач не реагує. Прохав зобов»язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою , шляхом знесення самочинно збудованої нежитлової будівлі.

В липні 2017 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до Любівської сільської ради ,ОСОБА_2 , Краснокутської РДА про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради.

В позові ОСОБА_3 вказав , що рішенням ХХХV сесії VI скликання Любівської сільської ради від 03.06.2015 р. , ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства. Після отримання вказаного рішення , ним наприкінці 2015 р. було розпочато будівництво нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 в межах тієї земельної ділянки ,щодо якої йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою сільською радою. Ним було розроблено проект землеустрою та земельній ділянці присвоєний кадастровий номер . Земельна ділянка знаходиться АДРЕСА_5. 30.03.2016 р. на сесії Любівської сільської ради прийняте рішення « Про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с.Любівка «. Після отримання проекту землеустрою ним було з»ясовано , що земельна ділянка ,яка відводиться ОСОБА_2 входить у межі земельної ділянки ,на яку розроблявся проект землеустрою ОСОБА_3 Тобто на думку позивача за зустрічним позовом, сільська рада надала дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_2 , знаючи, що на вказаній земельній ділянці ведеться будівництво. Прохав визнати протиправним та скасувати рішення V сесії VII скликання Любівської сільської ради від 30.03.2016 р. « Про надання дозволу гр.ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с.Любівка». , визнати протиправним та скасувати рішення VII сесії VII Любівської сільської ради від 28.04.2016 р. « Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу сільськогосподарського призначення несільськогосподарські угіддя ( під господарськими будівлями і дворами ) в межах населеного пункту в с.Любівка на території Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області для ведення особистого селянського господарства та надання ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,3598 га ; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку та вилучити запис про державну реєстрацію .

У відкритому судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав позов, просить задовольнити. Зустрічні позовні вимоги просив залишити без задоволення.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні первісний позов не визнав , просив відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_3 підтримав , просив задовольнити.

Представник третьої особи - ПСП « Фацелія» первісний позов визнав , просив задовольнити. В зустрічному позові просив відмовити.

Представник відповідача Любівської сільської ради до суду не з»явився , подав заяву в якій первісний позов визнав , просив задовольнити, проти зустрічного позову заперечував, просив відмовити.

Представник відповідача Краснокутської РДА до суду не з»явилися, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, прохала вирішити справу на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази, матеріали цивільної справи № 627/964/16-ц, з"ясувавши обставини справи, допитавши свідків, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним .Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Відповідно до пункту 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» (далі за текстом - Постанова) позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК

Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Таким чином за позовом громадянина рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.

Відповідно до частин 1,2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно ч.4 ст.376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою .

Не може вважатися надання земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови.

Матеріалами справи встановлено, що 30.03.2016 р. на сесії V сесії VII скликання Любівської сільської ради прийняте рішення « Про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с.Любівка.

Рішенням VII сесії VII скликання Любівської сільської ради від 28.04.2016 р. , затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу сільськогосподарського призначення несільськогосподарські угіддя ( під господарськими будівлями і дворами ) в межах населеного пункту в с.Любівка на території Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області для ведення особистого селянського господарства та гр-ну ОСОБА_2 надано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,3598 га.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.07.2016 р., ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 0,3598 га для ведення особистого селянського господарства , землі сільськогосподарського призначення , що знаходиться в с.Любівка Краснокутського району Харківської області.

28.05.2016 р. між ОСОБА_2 та ПСП « Фацеція», в особі генерального директора ОСОБА_1 , укладено договір оренди землі , згідно якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 0,3598 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір зареєстровано державним реєстратором Коломацької РДА 04.07.2016 р. за № 30296779.

З відповіді ПСП « Фацелія», адресованій ОСОБА_2 вбачається , що підприємство позбавлено виконувати умови вказаного договору ,через неправомірні дії ОСОБА_3 ,який в червні 2016 р. без будь-яких на те законних підстав самоправно зайняв земельну ділянку і почав на ній будівництво залізнобетонного ангару . На вимоги зупинити будівництво та звільнити земельну ділянку від будівельної техніки, він не реагує.

Згідно відповіді Любівської сільської ради від 06.12.2017 р., земельна ділянка, яка надана у власність ОСОБА_2 знаходиться за адресою по АДРЕСА_6 ( територія бувшого току), а земельна ділянка на яку надався дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 знаходиться по АДРЕСА_1.

З акту обстеження земельної ділянки складеному в присутності депутата Любівської сільської ради від 06.12.2017 р., на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , що належть ОСОБА_2 знаходиться недобудована нежитлова будівля.

Допитана по справі свідок ОСОБА_6 пояснила суду , що працює інспектором-землевпорядником Любівської сільської ради та до сільської ради звертався ОСОБА_2 з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. На сесії Любівської сільської ради розглянуте вказане питання та наданий позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою , після чого вказаний проект був затверджений та земельна ділянка передана ОСОБА_2 у приватну власність. Вона особиста виходила на вказану земельну ділянку та під час надання у власність земельної ділянки позивачу за первісним позовом , будь-які будівлі та споруди були відсутні.

Свідок ОСОБА_7 пояснив у судовому засіданні , що працює юрист- консультом в АК « Харківобленерго» та якщо на земельній ділянці знаходяться електроопори , при розробці проектної документації, необхідне погодження з АК « Харківобленерго».

Відповідно до рішення ХХХV сесії VI скликання Любівської сільської ради від 03.06.2015 р. , ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства.

Відповідачем за первісним позовом виготовлений технічний паспорт на склад по АДРЕСА_1.

З відповіді Любівської сільської ради від 06.12.2017 р. вбачається що вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 на затвердження сільської ради не надходив . Вказана земельна ділянка ОСОБА_3 у власність не надавалася.

Таким чином відповідач ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2.

Сторонами не заперечується факт того, що на території земельної ділянки , що належить ОСОБА_2 , відповідачем ОСОБА_3 збудована споруда .

Рішенням Краснокутського районного суду від 28.11.2016 року по цивільній справі № 627/964/16-ц за позовом ОСОБА_3 до Любівської сільської ради про визнання права власності на самочинно збудовану будівлю , ОСОБА_3 в позові відмовлено. Рішення набрало законної сили 09.12.2016 р.

Як встановлено вище вказаним рішенням суду, на підставі довідки №216/02-30 від 22.08.2016 р. нежитлова споруда побудована без дозволу сільської ради , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 Доказів, що ОСОБА_2 надавав дозвіл ОСОБА_3 на будівництву вказаної споруди , суду не надано.

Згідно ст.82 ЦПК України , обставини ,які визнаються учасниками справи ,не підлягають доказуванню ,якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання .

Обставини ,встановлені рішення суду у цивільній … справі , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини , що інше не встановлено законом.

Отже, на підставі наведеного, відповідачем самовільно побудовано споруду на земельній ділянці позивача без дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об»єкту та вводу його в експлуатацію у встановному законодавством порядку , а тому права особи, яка звертається за захистом своїх прав, як власника земельної ділянки, були порушені.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_2 про захист права власності та зобов»язання ОСОБА_3 щодо знесення самовільно збудованої нежитлової будівлі.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України у п.5 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування ) зазначив , що органи місцевого самоврядування ,вирішуючи питання місцевого значення , представляючи спільні інтереси територіальних громад , сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти ,які передбачають конкретні приписи ,звернені до окремого суб»єкта чи юридичної особи , застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання .У зв»язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини , пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів , у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку , укладення договору оренди землі.

Надання дозволу Любівською сільською радою ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки про затвердження проекту землеустрою є ненормативним актом органу місцевого самоврядування ,який вичерпав свою дію внаслідок його виконання . Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки , оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладення договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства .

Таким чином зустрічний позов ОСОБА_3 , предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про затвердження проекту землеустрою , тобто ненормативний акт , що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини , пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів , задоволенню не підлягає, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом його виконання . Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки , оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельної ділянкою і це право грунтується на правовстановлюючих документах.

Будь-яких-яких доказів того, що діями відповідачів за зустрічним позовом взагалі були порушені будь-які права позивача за зустрічним позовом , ним, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, не надано.

Пояснення представника позивача за зустрічним позовом про те , що у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 не відображена зерносушарка та відсутнє погодження з АК « Харківобленерго « , оскільки на земельній ділянці знаходяться електроопори діючих повітряних ліній ,власником яких є АК « Харківобленерго « , суд до уваги не приймає , так як вказана споруда є розбірною металевою конструкцією і до самочинного будівництва не відноситься , про що свідчить технічний паспорт РКП « Краснокутське БТІ» від 02.02.2017 р.. Крім того, у межах вказаної земельної ділянки відсутні об»єкти АК « Харківобленерго» та їх охоронні зони, тому погодження АК «Харківобленерго» в даному випадку не потрібне.

При подачі позову ОСОБА_2 сплатив судовий збір у сумі 640,00 грн., який прохає стягнути з відповідача .Оскільки відповідач ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи , то він звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 376, 386,391 ЦК України, ст.ст. 4,5,12,13,76-81,83,258,263,265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист права власності та зобов»язання знесення самовільно збудованої нежитлової будівлі , третя особа - приватне сільськогосподарське підприємство « Фацелія» - задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання : АДРЕСА_3 , НОМЕР_1 виданий Краснокутським РВ УМВС України в Харківській області 16.06.2005 року, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою , кадастровий номер : НОМЕР_3 загальною площею 0.3598 га , що знаходиться в с.Любівка Краснокутського району Харківської області і належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання : АДРЕСА_4 , НОМЕР_2 виданий Краснокутським РВ УМВС України в Харківській області 30.01.1996 року, шляхом знесення самочинно збудованої нежитлової будівлі - залізнобетонного ангару.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Любівської сільської ради , ОСОБА_2 , Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення Любівської сільської ради , рішення про державну реєстрацію права власності, третя особа - приватне сільськогосподарське підприємство « Фацелія» - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Вовк Л. В.