АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року м. Чернівці

справа № 727/368/16

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

позивач ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

відповідач ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 червня 2016 року, головуючий у 1 інстанції Літвінова О.Г.,

встановила:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у січні 2016 року звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вказували на право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 25 травня 2001 року.

Справа №727/368/16

Провадження №22-ц/794/1/18 Головуючий у 1 інстанції Літвінова О.Г.

Категорія 47 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Зазначали, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є власниками квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_10 - квартири АДРЕСА_2.

Відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого управлінням Держкомзему у місті Чернівці від 21 червня 2012 року, є власниками земельної ділянки по АДРЕСА_1 цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1га.

Посилаючись на недосягнення згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, просили визначити порядок користування земельною по АДРЕСА_1 згідно проекту поділу, виконаного приватним підприємством «Терра Буковина», виділивши ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ділянку №2 площею 0,0255 га, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ділянку №4 площею 0,0114 га, ОСОБА_10 - ділянку №1 площею 0,0172 га, залишивши у загальному користуванні ділянку №3 площею 0,0459 га.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 червня 2016 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції керувався положеннями частинами 1, 4 ст. 88, частинами 1-5 ст.89, ч.3 ст.152 ЗК України та дійшов висновку про недоведеність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 права на встановлення порядку користування земельною по АДРЕСА_1 у розмірах, визначених проектом приватного підприємства «Терра Буковина», ущемлення прав інших співвласників земельної ділянки.

Водночас суд першої інстанції послався на відсутність іншого варіанту встановлення порядку користування земельною по АДРЕСА_1.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 червня 2016 року не відповідає.

Відповідно до вимог п.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої позивачі просили ухвалити судове рішення, є встановлення порядку користування земельною по АДРЕСА_1

Водночас підставою позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, зазначалися порушення права власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, виникнення спору між співвласниками земельної ділянки щодо порядку користування.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 ЦК України).

Відповідно до частин 1,2 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

За змістом ч.1 та 2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

На підставі ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.4 наведеної норми спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 набули право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 25 травня 2001 року (а.с.10).

Також до матеріалів справи приєднано свідоцтво про право власності, видане Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 4 листопада 2005 року про право спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9).

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 18 липня 2002 року, ОСОБА_10 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.8).

Відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого управлінням Держкомзему у місті Чернівці 21 червня 2012 року, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 а власниками земельної ділянки по АДРЕСА_1 цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1га кадастровий номер НОМЕР_3 (а.с.5-7).

За змістом ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 89 ЗК України, відповідно якої володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом.

З огляду на наведене первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість.

Водночас, у разі недосягнення згоди, що унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може бути встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 немає.

Пунктами 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються поділу майна та припинення права спільної власності і такий правовий режим зберігається, суд може виділити у користування співвласникам в натурі частки, відповідні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

За змістом ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 наведеної норми передбачено, що ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаня свідків.

Відповідно до пункту 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об»єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами,роз»ясніє у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом,запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов»язків.

Всупереч наведеного судом першої інстанції не було роз'яснено позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право заявити клопотання про призначення експертизи для визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

З огляду на наведене суд першої інстанцій дійшов висновку про недоведеність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 позовних вимог на порушення норм процесуального права.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У такому разі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 червня 2016 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 15 вересня 2017 року було призначено комплексну оціночно-будівельну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультаційний Центр».

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10 висловили згоду на встановлення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до розміру їх частки у вартості будинку за варіантом №1 висновку комплексної оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультаційний Центр» від 19 грудня 2017 року №937, відповідно якого співвласникам квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виділяється у користування земельна ділянка №1 площею 0,0202 га та земельна ділянка №2 площею 0,0075 га загальною площею 0,0277 га, співвласникам квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - земельна ділянка №3 площею 0,0074 га, земельна ділянка №4 площею 0,0063 га, земельна ділянка №5 площею 0,0035 га загальною площею 0,0172 га, власнику квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_10 - земельна ділянка №6 площею 0,0129 га, земельна ділянка №7 площею 0,0012 га загальною площею 0,0141 га із залишенням у спільному користуванні земельної ділянки площею 0,0410 га.

Тому підлягає встановленню порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 з дотриманням часток кожного співвласника у вартості нерухомого майна та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 червня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити.

Встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1га кадастровий номер НОМЕР_3 за варіантом №1 висновку комплексної оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультаційний Центр» від 19 грудня 2017 року №937, а саме: співвласникам квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виділити у користування земельну ділянку №1 площею 0,0202 га, земельну ділянку №2 площею 0,0075 га загальною площею 0,0277 га, співвласникам квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 виділити у користування земельну ділянку №3 площею 0,0074 га, земельну ділянку №4 площею 0,0063 га, земельну ділянку №5 площею 0,0035 га загальною площею 0,0172 га, власнику квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_13 виділити у користування земельну ділянку №6 площею 0,0129 га, земельну ділянку №7 площею 0,0012 га загальною площею 0,0141 га із залишенням у спільному користуванні земельної ділянки площею 0,0410 га.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 20 лютого 2018 року.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Кулянда М.І., Одинак О.О.)

З оригіналом згідно: