Справа № 372/2649/16-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/487/18 Доповідач у 2 інстанції Сушко
Категорія 26 31.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.

секретар: Тимошевська С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" на рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 листопада 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року позивач ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №506-011/08Р від 30 жовтня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 69950,00 доларів США строком до 30 жовтня 2033 року. Крім того, в якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 30 жовтня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №506-011/08Р. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості та свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з цим станом на 20 травня 2016 року має заборгованість за договором у розмірі 135199,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 червня 2016 року становить 3393183,38 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 69722,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 червня 2016 року становить 1749854,17 грн., заборгованості по процентам в розмірі 65477, 57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 червня 2016 року становить 1643329,21 грн..У зв'язку з цим просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" (, місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) загальний розмір заборгованості за кредитним договором у розмірі 135199, 57 доларів США, з яких: кредит - 69722,00 дол. США, проценти - 65477,57 дол. США. Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" (, місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 50897,75 грн..

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 листопада 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким прийняти нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на його незаконність, не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що Банк належним чином виконав свої зобов'язання перед відповідачами, надавши їм кредитні кошти у строк та у повному обсязі, а ОСОБА_1 в свою чергу порушив умови укладеного кредитного договору. Вказує, що суд не звернув уваги на те, що кредитні кошти надавались ОСОБА_1 строком до 30 жовтня 2033 року. Зазначає, що висновок суду про сплив позовної давності є необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 506-011/08Р, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в іноземній валюті на загальну суму 69950 доларів США для споживчих цілей. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, кредит надавався ОСОБА_1 строком до 30 жовтня 2033 року зі сплатою 14,49 відсотків річних. З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, 30 жовтня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 506-011/08Р. Відповідно до розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем ОСОБА_1 був здійснений 14 березня 2013 року, відповідно після 30 квітня 2013 року у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно з умовами договору. Однак, позовна заява, відповідно до вхідного штампу, зареєстрована 03 жовтня 2016 року, та відповідно до конверту була направлена позивачем на адресу суду 27 вересня 2016 року, тобто поза межами строку звернення до суду.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 30 жовтня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №506-011/08Р відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в іноземній валюті на загальну суму 69950,00 доларів США для споживчих цілей.

Відповідно до п.1.2. кредитного договору, кредит надавався ОСОБА_1 строком до 30 жовтня 2033 року зі сплатою 14,49 відсотків річних.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, 30 жовтня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №506-011/08Р.

Відповідно до п.1.1 договору поруки, ОСОБА_2, у порядку та на умовах, передбачених даним договором, зобов'язалася нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 30 жовтня 2033 року у розмірі 69950 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

Відповідно до п.2.1. договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_2 зобов'язалася виконати за нього зобов'язання перед банком на умовах, у порядку та у строки, встановлені кредитним договором, визначені у п.1.1 договору поруки, із змінами і доповненнями до нього.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором від №506-011/08Р від 30 жовтня 2008 року, внаслідок чого станом на 02 червня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 135199, 57 доларів США, з яких: кредит - 69722,00 дол. США, проценти - 65477,57 дол. США.

Відповідно до ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії договору поруки установлений умовами такого договору, і діє до 30 жовтня 2036 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За договором про надання банківських послуг, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України).

До такого висновку дійшов Всерховний Суд України у правовій позиції у справі №6-61цс14.

Відповідно до п.4.5. кредитного договору шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2. даного договору, припиняється достроково, на 11 день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

Таким чином, умовами договору для дострокового припинення кредитного договору передбачено наявність одночасно двох умов: наявності у позичальника прострочень з погашення заборгованості; наявності факту повідомлення банком позичальника про дострокове припинення кредитного договору.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази направлення банком повідомлення позичальнику після виникнення за останнім факту прострочення з погашення заборгованості.

Судом апеляційної інстанції встановлено, і не спростовано сторонами, що кредитний договір №506-011/08Р було укладено 30 жовтня 2008 року. Строк дії вказаного договору встановлено до 30 жовтня 2033 року, а тому строк повернення кредиту в повному обсязі спливає (закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту) 30 жовтня 2033 року. В свою чергу, позивач звернувся до суду із позовом 27 вересня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити з того, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» правовідносини виникли внаслідок укладання договору кредиту. Такий договір ґрунтується на положеннях, зокрема, ст.626 ЦК України. Позивач звернувся до суду у строк визначений законом, а тому наявні підстави задоволення позову.

Колегія суддів приходить до висновку, що наданий ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» розрахунок заборгованості є дійсним та не спросованний відповідачами.

Крім того, при перегляді справи колегія суддів, виходить із наявних у матеріалах справи заперечень відповідачів, відповідно до змісту яких останні визнають факт наявності заборгованості та строк такої заборгованості, визначений позивачем, і вважають, що ці обставин не підлягають доказуванню на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України (в редакції чинній на дату постановлення оскаржуваного рішення) (т.1 а.с.64-65, 66-69).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що після 30 квітня 2013 року у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно з умовами договору, а позивач звернувся поза межами строку звернення до суду, оскільки такий висновок не грунтується на положеннях закону, протерічить доказам наявних матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по тілу кредиту у розмірі 69722,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02 червня 2016 року становить 1749854,17 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Також колегія суддів вважає, що вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по процентам у розмірі 65477,57 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02 червня 2016 року становить 1643329,21 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, як зазначено у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у Постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року за результатами розгляду справи № 6-1672цс16, відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, сума, що підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має визначатися у національній валюті України - гривні, і складає 1749854,17 грн. - заборгованість за кредитом, 1643329,21 грн. - заборгованість по процентам, визначена за курсом НБУ станом на 02 червня 2016 року - дата зазначена позивачем у позові.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи відповідачів про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не направлялась вимога про дострокове погашення заборгованості, строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором закінчується 30 жовтня 2033 року.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст.374 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 листопада 2017 року скасувати повністю і ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_3) та ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" (, місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) 69722,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02 червня 2016 року становить 1749854,17 грн. - заборгованості за кредитом, 65477,57 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02 червня 2016 року становить 1643329,21 грн. - заборгованості по процентам.

Стягнути з ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" (, місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) судові витрати у розмірі 53442,64 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 (Ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" (, місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) судові витрати у розмірі 53442,64 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «31» січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: