ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Суми

Справа №592/12182/17

Номер провадження 22-ц/788/1165/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

у присутності : представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Чернобая О.І. у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У жовтні 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_2 з позовом, у якому зазначалося, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 07 лютого 2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за ним станом на 17 вересня 2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 35171 грн 80 коп., яку позивач і просив стягнути з нього в судовому порядку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 квітня 2018 року у задоволенні вказаного позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Вказує, що, укладаючи кредитний договір, який є договором приєднання, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, відповідача та його представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності у відповідача заборгованості перед позивачем за спірним кредитним договором.

Утім погодитися з указаним висновком не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що 07 лютого 2014 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 15000 грн на платіжну картку під 27, 6 % річних (а. с. 10).

Підписуючи анкету-заяву, ОСОБА_2 погодився, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також своїм підписом у анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він ознайомився і погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані заявнику для ознайомлення в письмовому вигляді. Одночасно, як убачається з анкети-заяви, заявника було проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку. Заявник зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Факт видачі кредитної картки не спростовується відповідачем та підтверджується випискою з його карткового рахунку (а. с. 66-71, 81-84, 96-99).

З наданого позивачем розрахунку слідує, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором за відповідачем станом на 17 вересня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 35171 грн 80 коп., з яких: 3817 грн 21 коп. - заборгованість за кредитом; 15913 грн 26 коп. по процентах за користування кредитом; 13290 грн 29 коп. за пенею; 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1651 грн 04 коп. штрафу (процентна складова) (а. с. 6-9).

Власного розрахунку заборгованості відповідач не надав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частинами першою-третьою ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1067 ЦК України банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

З наданих АТ КБ «Приватбанк» до суду копії анкети-заяви ОСОБА_2 від 07 лютого 2014 року разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг в Приватбанку та розрахунку заборгованості, який підвтерджує факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником, слідує, що останній погодився із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 27, 6 % річних за користування кредитом.

Звідси, відповідач має перед банком обовязок щодо погашення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3817 грн 21 коп

Суд же на викладене уваги не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні цих вимог.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами також не ґрунтується на законі.

Так, згідно з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що останнім нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи зі ставки 42 % річних (а. с. 6-9).

Таким чином АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшувалась відсоткова ставка за користування кредитними коштами.

На порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 42 %, як зазначено у розрахунку заборгованості банком не надано як і не надано доказів про ознайомлення відповідача з таким розміром процентної ставки, які б містили його підпис.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що ОСОБА_2 мав перед банком обовязок сплачувати 27,6 % річних за користування кредитними коштами, то розмір процентів, які мав сплатити ОСОБА_2 за спірний період, становить 5217 грн 23 коп.

Крім того, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки неустойки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК).

Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», які банк надав суду разом з позовною заявою, передбачена відповідальність позичальника за порушення зобов'язання, а саме: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (0, 24 % від суми загальної заборгованості, яка нараховується за кожний день прострочення кредиту + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; 0, 24 % від суми загальної заборгованості, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше), а також штраф за порушення строків платежів за будь яким із грошових зобовязань (500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій).

Тобто, як убачається з матеріалів справи, за одне й те саме порушення зобов'язання фактично передбачена подвійна відповідальність позичальника. При цьому, в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У звязку з цим, суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача штрафу, розмір якого, виходячи із заборгованості по тілу кредиту та процентах за користування ним, становить 951 грн 72 коп.

В той же час, з матеріалів цивільної справи вбачається і дана обставина визнається сторонами у справі, що під час слухання справи судом першої інстанції відповідачем в добровільному порядку на погашення заборгованості за кредитним договором сплачено грошові кошти у загальній сумі 6500 грн.00 коп., з яких 2748 грн. 00 коп. зараховані Банком на погашення заборгованості за тілом кредиту, а інші 3752 грн. на погашення суми нарахованих відсотків та неустойки (а.с.11-113, 123-128). Порядок зарахування Банком сплачених відповідачем грошових коштів відповідачем не оспорений.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог і, з урахуванням коштів сплачених відповідачем в добровільному порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 3486 грн. 16 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 1068 грн. 25 коп. (3817,21-2748,96), заборгованість за відсотками у сумі 2417 грн.91 коп. (5217,23-2748,96 -951,72). Заборгованість за нарахованим штрафом у сумі 951 грн.72 коп. погашена в повному обсязі.

Звідси рішення суду щодо вирішення вказаних вимог згідно з положень п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про стягнення з відповідача на користь позивача вищевказаних сум.

З урахуванням викладеного, підлягає зміні і проведений судом розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 160 грн 00 коп. на компенсацію судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 240 грн.00 коп. за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 2236,50 коп. заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором № б/н від 07 лютого 2014 року, з яких 1068,23 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1168,25грн. по відсотках за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 100,80 грн. в рахунок компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 151,20 грн. за перегляд справи в суді апеляційної інстанції .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 серпня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : Т. А. Левченко

ОСОБА_4