РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2017 позивачка ОСОБА_1 звернувся в суд з цим позовом, в якому просив стягнути аліменти з відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3000 грн. щомісячно на період навчання до 30.06.2018 року. Свій позов аргументувала тим, що 21.07.1996 року по 27.03.2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. У 2013 році син ОСОБА_3 вступив до інституту кримінальної юстиції Національного університету «Одеська юридична академія». Відповідно до індивідуального договору від 18.08.2015 року, навчання сина проводиться на платній основі. Вартість одного року навчання становить 19320 грн. Згідно довідки від 21.07.2016 року син є студентом четвертого курсу денного відділення інституту кримінальної юстиції Національного університету «Одеська юридична академія», навчання завершується 30.06.2018 року. Своїх джерел доходу він немає, а тому вимушений перебувати на повному матеріальному забезпеченні позивачки. Вона сплачує за навчання та проживання сина у гуртожитку, забезпечує одягом, продуктами харчування та всіма необхідними для навчання знаряддями. Син потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням в учбовому закладі, а відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідач є особою працездатного віку. Не дивлячись на те, що він визнаний інвалідом третьої групи загального захворювання, він працює та отримує значний неофіційний дохід, що дозволяє йому укомплектовувати та утримувати житловий будинок площею 149 кв. м по вул. Франко, 42 м. Жмеринка, який вони побудували перебуваючи у шлюбі, що підтверджується фіскальними чеками, накладними на придбання будівельних матеріалів та товарів, так протягом 2016-2017 року ним на облаштування будинку та прибудинкової території було витрачено 92176,65 грн. Крім того відповідач має у власності автомобіль ВАЗ 2108, 1992 року випуску. Проте він свідомо не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу сину.

23.10.2017 року відкрито провадження в справі. Попереднє судове засідання не призначалось.

05.12.2017 - року судове засідання було відкладено за клопотанням представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився.

Згідно п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За погодженням із позивачкою суд продовжив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

31.01.2018 року в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. надала паспорт та свідоцтво про зміну прізвища, для підтвердження її особи. Підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що з моменту розлучення з 2015 року відповідач не допомагає їх спільному сину, який навчається. Раніше разом проживали у будинку по АДРЕСА_4. Допомагати сину відмовляється, бо вона розлучилася з відповідачем, син залишився з нею. Дохід відповідача їй достеменно не відомий. Він працює в Росії, отримує кошти, які йому переводять на розрахунковий рахунок в Райффайзен Банку Аваль, вказане дозволяє йому витрачати значні кошти на утримання будинку та його ремонти, що підтверджується копіями накладними, які він надав у іншій справі, у якій здійснюється розподіл майна між ними. Відповідач фізично здоровий, в молодості отримав травму колінного суглоба з зв'язку з чим зараз має інвалідність. Він іншої сім'ї та утриманців немає. Відповідач має два автомобіля ВАЗ 2108 та Рено Кенго, але вона може помилятись щодо марки останнього автомобіля, яким користується за дорученням. Вона працює в Браїлівському профліцеї. Її заробітна плата в місяць приблизно 7000 грн. Проживає на найманій квартирі у друзів, майже всі зароблені нею кошти йдуть на навчання та проживання сина. Вона часто хворіє, групи інвалідності немає. Коштів не вистачає. Іншого майна немає. Кошти сину перераховує на картку. Вказане підтверджується наданими в судовому засіданні чеками про переказ коштів, які позивачка протягом з вересня по грудень 2017 року надавала сину на його проживання, харчування та інші потреби. Крім того надала чек про сплату нею за навчання сина за друге півріччя 2017-2018 року в сумі 9600 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, в телефонному режимі секретарю судового засідання повідомив, що він перебуває в санаторії с. Севериніка. Однак клопотання про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Належних доказів про неможливість явитися в судове засідання не надав, а тому за погодженням із позивачем, за умови відсутності обставин, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи, суд розглянув справу у відсутність відповідача.

19.01.2018 року відповідач надав відзив на позовну заяву та зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає частково та просив стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів доходу, в даному випадку з пенсії, оскільки він є інвалідом третьої групи загального захворювання та потребує ендопротезування суглобу, що підтверджується заключенням лікаря ортопеда-травматолога. У зв'язку з тим, що у нього погіршився стан здоров'я і він не має можливості працювати, пенсія яку він отримує в розмірі 1452 грн. є єдиним джерелом його доходу. Однак обставин, викладених позивачем у позовній заяві, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, зокрема щодо наявності транспортного засобу у відповідача, що він працює та отримує значний неофіційний дохід, що дозволяє йому укомплектовувати та утримувати житловий будинок, не спростовував.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке.

В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 сторони являються батьками ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Згідно довідки ОСББ «Доватора-6» №135 від 08.08.2017 року позивачка ОСОБА_1 проживає без реєстрації АДРЕСА_1, разом з нею періодично (вихідні, канікулярні дні) проживає її син ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Відповідно довідки №895 від 21.07.2015 року син ОСОБА_3 є студентом денного відділення інституту кримінальної юстиції Національного університету «Одеська юридична академія», запланований термін навчання до 30.06.2018 року (а.с.6).

Відповідно до індивідуального договору від №2015-о-000602 від 18.08.2015 року, навчання ОСОБА_7 проводиться на платній основі, вартість одного року навчання становить 19320 грн. (а.с.7).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 шлюб між сторонами розірваний 27.03.2015 року (а.с.10).

Відповідач ОСОБА_2 згідно облікової картки приватного ТЗ (НОМЕР_6) є власником автомобіля ВАЗ 2108,1992 року випуску (а.с.11).

Згідно фіскальних чеків, накладних на придбання будівельних матеріалів та товарів, протягом 2016-2017 року відповідачем на облаштування будинку та прибудинкової території було витрачено 89343 грн.

Відповідно копі довідки до акту МСЕК відповідачу ОСОБА_2 встановлена третя група інвалідності загального захворювання (а.с.53).

Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_7 відповідач отримує пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання (а.с.52). Розмір пенсії складає 1452 грн., що підтверджується довідкою Жмеринського об'єднаного УПФУ у Вінницькій області від 05.12.2017 року №5897/02-3-25 (а.с.54).

Згідно копії виписки від 09.03.2017 року із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого відповідач ОСОБА_2 14.02.2017 року по 07.03.2017 року перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні Жмеринської лікарні відновного лікування (а.с.56).

Згідно копії виписки від 04.10.2017 року із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого відповідач ОСОБА_2 13.09.2017 року по 25.09.2017 року перебував на лікуванні денного відділення Жмеринської лікарні відновного лікування (а.с.55).

Відповідно заключення головного лікаря ортопеда-травматолога Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І.Пирогова відповідач потребує ендопротезування суглобу (а.с.57).

Згідно наданих позивачкою оригіналів чеків про переказ коштів на картковий рахунок, сину нею переведено у вересні 2017 року 4998 грн., в жовтні 3100 грн., листопаді 5150 грн., в грудні 3500 грн. Крім того, нею сплачено 22.12.2017 року 9600 грн. за навчання сина.

Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. А тому в суду немає підстав для їх відхилення.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення позивача від обов'язків утримувати сина судом не встановлено.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2016 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При призначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із ч.ч.1, 2ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Нормами ст.ст.12,13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, при визначенні розміру аліментів судом враховано, що позивачка ОСОБА_1 проживає у найманій квартирі, офіційно працює, повністю утримує повнолітнього сина ОСОБА_3, який не працює, а навчається на денному відділенні інституту кримінальної юстиції Національного університету «Одеська юридична академія», навчання завершується 30.06.2018 року. Відповідач є інвалідом третьої групи, періодично лікується, інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх дітей у нього немає.

Суд не приймає заперечення відповідача в частині того, що він не може сплачувати аліменти вказані позивачкою у позовній заяві, оскільки надані позивачкою фіскальні чеки, накладні про придбання відповідачем будівельних матеріалів та товарів протягом 2016-2017 року свідчить про його платоспроможність та можливість надавати сину матеріальну допомогу, а також це свідчить, що він має значний додатковий дохід, адже пенсії не покриває такі витрати. Разом з тим суд вважає, що розмір який згоден платити відповідач, а саме в розмірі 1/4 частини щомісяця, до закінчення ним навчання, не буде достатнім для забезпечення необхідних умов життя сина ОСОБА_8 і буде суперечити його інтересам, виходячи із встановлених обставин справи. Даний розмір є необґрунтованим та недостатнім. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати сина, судом не встановлено.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 може надавати на утримання позивача аліменти в розмірі 2459 грн. щомісячно до закінчення ним навчання. Вказана сума визначена із розрахунку (19310 грн. (навчання за рік)/12 місяців=1609,16 грн., 1700грн.(прожитковий мінімум)/2=850. 1609+850=2459 грн.). Дана сума є обґрунтованою, достатньою, законною та справедливою, що відповідає потребам сина на даний час. Дана сума визначена із врахуванням, що син навчається з 18.08.2015 року і до цього часу кошти за навчання та на його утримання сплачувались матір'ю, тобто позивачем.

Отже, суд не приймає вимоги позивача, так як вони спростовуються встановленими судом обставинами.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткового задоволення.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Разом з тим, в межах задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 3, 4, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 82, 141, 206, 259, 430, 263-265, п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 2459 (дві тисячі чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. щомісячно, починаючи з 10.10.2017 і до закінчення ним навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія», тобто до 30.06.2018.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. (отримувач коштів ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106, рядок 1.1.2).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а саме з 10.10.2017 по 10.11.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_9 (місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_3).

Дата складання повного тексту судового рішення 01.02.2018

Суддя: