Справа № 460/4026/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 22-ц/811/102/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.,

позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, в кінцевій редакції позовних вимог якого просила:

1.Визнати незаконним та скасування рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області від 30.08.2007 року № 385;

2.Визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку;

3.Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 10.10.2006 року Рясне-Руська сільська рада Яворівського району Львівської області прийняла рішення № 138 «Про передачу земельної ділянки у власність», яким земельну ділянку площею 0,0941 га (в подальшому - «спірна земельна ділянка») було в рівних частинах передано у власність ОСОБА_6, ОСОБА_2 і ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства.

Однак, позивачці стало відомо, що рішенням Рясне-Руської сільської ради № 232 від 24.04.2007 року «Про скасування рішення Рясне-Руської сільської ради № 138 від 10.10.2006 року» зазначене рішення було визнано недійсним та відмінено - з посиланням на постанову Яворівського районного суду Львівської області про його скасування. При цьому зазначену земельну ділянку передано у власність ОСОБА_6 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

30.08.2007 року Рясне-Руська сільська рада прийняла рішення № 385 «Про внесення змін до рішення № 232 Рясне-Руської сільської ради від 24.04.2007 року», яким спірну земельну ділянку передала у власність ОСОБА_4 - для ведення особистого селянського господарства. Дане рішення позивачка вважає незаконним та необгрунтованим, покликаючись на те, що таке винесено на підставі постанови Яворівського районного суду Львівської області, однак на запит позивачки від 30.07.2015 року про надання справи за її позовом до Рясне-Руської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення, а також рішення суду від 03.07.2007 року по вказаній справі, Яворівський районний суд Львівської області надав відповідь, що згідно алфавітного покажчика за 2007 рік адміністративної справи за позовом ОСОБА_2 до Рясно-Руської сільської ради про визнання незаконним рішення не числиться.

Також вважає, що Рясне-Руською сільською радою порушено порядок передачі земельної ділянки у власність, оскільки зазначена земельна ділянка знаходиться у зоні житлової забудови та за цільовим призначенням належить до земель житлової та громадської забудови, однак всупереч цільовому призначенню земельної ділянки вона передана ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства.

Стверджувалося, що спірну земельну ділянку не було вилучено у позивачки і остання надалі використовує її для городництва.

Крім цього, на підставі рішення Рясно-Руської сільської ради № 385 від 30.08.2007 року відповідачці ОСОБА_4 Рясне-Руською сільською радою було видано Державний акт серії НОМЕР_1, який позивачка також просить визнати недійсним.

27.11.2009 року відповідач ОСОБА_4 на підставі договору дарування відчужила спірну земельну ділянку ОСОБА_5 на підставі договору дарування, а відтак і згаданий договір позивачка вважає таким, що підлягає визнанню недійсним (а.с. 2-7, 111-115).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 166-169).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважає, що судом не було встановлено те, з якого саме часу позивачка користується спірною земельною ділянкою; не досліджено те, ким саме та яким чином на даний час використовується ця земельна ділянка, а також не перевірено правомірність надання спірної земельної ділянки відповідачці ОСОБА_4

Вважає, що рішення Рясне-Руської сільської ради від 24.04.2007 року № 232 «Про скасування рішення Рясне-Руської сільської ради № 138 від 10.10.2006 року»не було реалізованим та не спричинило будь-яких наслідків для позивачки та для інших осіб, а тому не було потреби оскаржувати згадане рішення в судовому порядку, а відтак посилання суду на відсутність такого оскарження вважає необгрунтованим та безпідставним (а.с. 172-177).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і її представника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, відмова у задоволенні позовних вимог мотивована тим, що позивачкою в обгрунтування її позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області від 30.08.2007 року № 385 „Про внесення змін до рішення № 232 Рясне-Руської сільської ради від 24.04.2007 року" (інші позовні вимоги є похідними від цієї позовної вимоги)при подачі позову до суду у жовтні 2015 року і у подальшому не було подано до суду будь-яких доказів про її права на спірну земельну ділянку, а відтак відсутність у позивачки будь-яких прав на спірну земельну ділянку унеможливлює захист або відновлення цих прав у судовому порядку.

Частиною 2 ст. 356 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

Відтак, позивачкою, як апелянтом, необхідно було подати до суду належні та допустимі докази саме про її права на спірну земельну ділянку, в тому числі - і про правомірність використання нею цієї земельної ділянки (на її твердження), однак, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи в цілому будь-яких доказів про права позивачки на спірну земельну ділянку так і не містять.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Яворівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2018 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 05 листопада 2018 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.