Справа № 760/9010/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі :

головуючого - судді Кушнір С.І.,

при секретарі - Гаєвській С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Золотоніський машинобудівний завод» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Публічного акціонерного товариства «Золотоніський машинобудівний завод» № 25-К від 26.04.2017 року про звільнення з посади директора на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, поновити його на посаді директора та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що 10.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Золотоніський машинобудівний завод» в особі голови наглядової ради Дятченко В.М. та позивачем укладено контракт, відповідно до якого позивач прийнятий на посаду директора товариства. Контракт діє з 10.12.2014 до 12.12.2017.

25.04.2017 року позивач на ім»я наглядової ради подав заяву про звільнення з займаної посади за згодою сторін з 26.04.2017 року.

25.04.2017 протоколом № 3 засідання Наглядової ради ПАТ «Золотоніський машинобудівний завод» було задоволено заяву позивача про звільнення з займаної посади з 26.04.2017.

26.04.2017 голова наглядової ради наказом № 25-к звільнив позивача з посади директора на підставі п.1 ст.36 КЗпП України з 26.04.2017 року.

Вважає, що наказ про звільнення позивача прийнятий з істотними порушеннями.

Голова наглядової ради, не маючи законних прав на здійснення повноважень від імені одноосібного виконавчого органу товариства щодо видання наказів по товариству, вийшов за межі наданих йому законом повноважень та прийняв незаконний наказ про звільнення позивача.

Голова наглядової ради товариства у порушення приписів п.8.31.10 Статуту товариства, ч. 2, 3 ст.61 Закону України «Про акціонерніі товариства», якими передбачено, що прийняття рішення про дострокове припинення повноважень директора належить до виключної компетенції загальних зборів товариства, не оголосив про скликання Загальних Зборів товариства, не вніс до порядку денного питання про переобрання директора, прийняв незаконний наказ про звільнення позивача з посади директора.

Ухвалою суду від 21.12.2017 року проведено заміну відповідача Публічне акціонерне товариство «Золотоніський машинобудівний завод» на Приватне акціонерне товариство «Золотоніський машинобудівний завод», в зв»язку зі зміною найменування.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що позивач ОСОБА_1 на ім»я наглядової ради товариства подав заяву про звільнення з 26.04.2017 року. Звільнення позивача було проведено Наглядової Радою ПАТ «Золотоніський машинобудівний завод».

Відповідно до ст.51 Закону України «Про акціонерні товариства» наглядова рада акціонерного товариства в межах компетенції, визначеної статутом та законом контролює та регулює діяльність виконавчого органу. Аналогічна норма міститься у п.9.1 Статуту.

Пунктом 8 ч.2 ст.52 Закону до компетенції наглядової ради віднесено обрання та припинення повноважень виконавчого органу.

Пункт 8.31.10 Статуту застосовується із пунктом 10.5.3, коли загальні збори акціонерів визнають діяльність директора незадовільною і приймають рішення про припинення повноважень директора. Однак позивач сам прийняв рішення про дострокове розірвання контракту, що передбачено п.6.2, 6.4 контракту.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу № 1 чергових загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства «Золотоніський машинобудівний завод» від 10.12.2014 року обрано директором товариства ОСОБА_1.

10.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Золотоніський машинобудівний завод» в особі голови наглядової ради Дятченко В.М. та позивачем укладено контракт, відповідно до якого позивач прийнятий на посаду директора товариства. Контракт діє з 10.12.2014 до 12.12.2017.

25.04.2017 року позивач на ім»я голови наглядової ради ПАТ «Золотоніський машинобудівний завод» подав заяву про звільнення з займаної посади за згодою сторін з 26.04.2017 року.

25.04.2017 протоколом №3 засідання Наглядової ради ПАТ «Золотоніський машинобудівний завод» було задоволено заяву позивача про звільнення з займаної посади з 26.04.2017. Призначено тимчасово виконуючого обов»язки директора ОСОБА_5 з 03.05.2017 року.

26.04.2017 голова наглядової ради ПАТ «Золотоніський машинобудівний завод» наказом № 25-к звільнив позивача з посади директора за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України з 26.04.2017 року.

26.04.2017 року ОСОБА_1 видав наказ № 26-к про покладення обов»язків директора на заступника директора з виробництва ОСОБА_6 на період вакансії директора ПАТ «Золотоніський машинобудівний завод».

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснив, що 25.04.2017 року відбулось засідання наглядової ради, член наглядової ради ОСОБА_7 запропонував йому написати заяву на звільнення, він власноручно написав заяву на ім»я голови наглядової ради про звільнення з 26.04.2017 року за згодою сторін. Наглядовою радою прийнято рішення про звільнення позивача та голова наглядової ради 25.04.2017 року видав наказ про звільнення позивача за згодою сторін. Вважає, що виключно до повноважень загальних зборів акціонерів віднесено звільнення директора. Заяву про звільнення він не відкликав, а 26.04.2017 видав наказ про покладення обов»язків директора на заступника ОСОБА_6

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до п.6.2 Контракту укладеному між позивачем та ПАТ «Золотоніський машинобудівний завод» контракт припиняється: при закінченні терміну дії контракту, за згодою сторін, з ініціативи Вищого органу товариства до закінчення строку дії контракту у випадках, передбачених п.6.3 контракту, з ініціативи керівника до закінчення строку дії контракту у випадках, передбачених п.6.4 контракту, з інших підстав передбачених законодавством.

Пунктом 6.3 Контракту передбачено, що керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи Вищого органу товариства до закінчення строку його дії у випадку систематичного невиконання керівником обов»язків, покладених на нього п.2.2 цього контракту або передбачених додатковими угодами до контракту.

Положенням ст. 36 КЗпП України встановлено, що трудовий договір може бути припиненим за угодою сторін. Угода сторін є самостійною підставою для припинення трудового договору, яка відрізняється від припинення трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника тим, що у цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав.

Отже, подання позивачем заяви про звільнення з вищенаведених підстав та погодження відповідачем звільнення позивача, вказує на досягнення домовленостей на звільнення працівника за угодою сторін.

Виключна компетенція загальних зборів акціонерів акціонерного товариства визначена ст.33 Закону України «Про акціонерні товариства» . В цій статті припинення повноважень виконавчого органу акціонерного товариства не віднесене до виключної компетенції загальних зборів акціонерів.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що наглядова рада акціонерного товариства є колегіальним органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, здійснює управління акціонерним товариством, а також контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.52 Закону до виключної компетенції Наглядової ради товариства належить обрання та припинення повноважень голови і членів виконавчого органу.

Частиною 1 ст.61 Закону передбачено, що повноваження голови колегіального виконавчого органу (особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) припиняються за рішенням наглядової ради з одночасним прийняттям рішення про призначення голови колегіального виконавчого органу (особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) або особи, яка тимчасово здійснюватиме його повноваження, якщо статутом акціонерного товариства це питання не віднесено до компетенції загальних зборів.

Підстави припинення повноважень голови та/або члена виконавчого органу встановлюються законом, статутом товариства, а також контрактом, укладеним з головою та/або членом виконавчого органу.

Відповідно до п.8.31.10. Статуту до виключної компетенції загальних зборів належить: обрання та відкликання директора, прийняття рішення про дострокове припинення його повноважень.

Пунктами 10.5, 10.6.1-10.6.4 статуту передбачено припинення повноважень директора достроково у разі: подання до наглядової ради заяви про складання повноважень, його смерті, визнання його судом недієздатним, обмежено дієздатним, безвісно відсутнім, в разі набрання чинності обвинувального вироку суду, що виключає можливість виконання обов»язків директора, визнання загальними зборами або наглядовою радою роботи директора незадовільною, настанні інших обставин, передбачених договором (контрактом), укладеним між товариством та директором.

Тобто Статутом товариства до виключної компетенції загальних зборів віднесено прийняття рішення про дострокове припинення повноважень директора в разі визнання загальними зборами або наглядовою радою роботи директора незадовільною.

В судовому засіданні встановлено, що контракт розірвано за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, відповідно до 6.2 контракту, в строк визначений сторонами, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з посади директора відбулось з дотриманням вимог законодавства та Статуту товариства.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до остаточного висновку про необґрунтованість та недоведеність доказами позовних вимог, а отже у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а отже в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 21, 23, 36, 221, 233, 235 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 12, 19, 81, 258-259, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Золотоніський машинобудівний завод» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Кушнір С.І.