КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 362/457/17
Провадження № 2/520/5129/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Шевчук В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

до ОСОБА_2

про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2017року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просив суд стягнути з відповідача - ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.06.2010року у розмірі 31 346,42грн., яка складається з: 1 551,80грн. заборгованість за кредитом, 24 056,41грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 769,33грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00грн. штраф (фіксована частина) та 1 468,88грн. штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1600,00грн.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №б/н від 03.06.2010року, відповідно до умов якого, відповідач ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 6 700,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Порушення відповідачем зобовязань по укладеному кредитному договору № б/н від 03.06.2010року щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом.

Під час розгляду зазначеної цивільної справи стало відомо, що 03 жовтня 2013 року відповідач ОСОБА_3, померла, що підтверджується актовим записом про смерть №58 від 07.10.2013 року, складеного виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області.

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що правонаступником померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_2.

10.01.2018року ПАТ КБ «Приватбанк», у звязку з тим, що позичальник Якименко ОСОБА_4 померла, а правонаступником померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_2, на адресу Васильківського міськрайонного суду Київської області було направлено уточнену позовну заяву, в якій ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.06.2010року у розмірі 1 595,64грн., та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2018року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця було передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси, оскільки зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1, що територіальної не відноситься до юрисдикції Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 22.06.2018року було прийнято до розглядуцивільну справу за позовною заявоюПублічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства», 21.05.2018року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

03.08.2018року від відповідача - ОСОБА_2 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву в якому ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у повному обсязі.

Так, в обґрунтування наданого відзиву ОСОБА_2 посилається на те, що позивачем пропущено строк предявлення вимог, у тому числі і позовних, до спадкоємців.

Також, ОСОБА_2 вказує на те, що Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» не надано доказів предявлення вимоги до спадкоємців померлого боржника.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності.

17.08.2018року від представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник АТ КБ «Приватбанк» просив задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, посилаючись на те, що обставини, на які відповідач посилається у своєму відзиві не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

11.09.2018року до канцелярії суду від ОСОБА_2 надійшла квитанція №0.0..1 про сплату заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.06.2010року у розмірі 1 596,00грн. (а.с. 161).

У судове засідання 25.10.2018року представник позивача не зявився, однак, одночасно з подачею позову звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У судовому засіданні 25.10.2018року відповідач - ОСОБА_2 підтвердила факт того, що нею в добровільному порядку було сплачено заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.06.2010року у розмірі 1 596,00грн., разом з тим, заперечувала проти стягнення з неї витрат по сплаті судового збору.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 03.06.2010року ОСОБА_3 звернулася до позивача із анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої, банк надає позичальнику кредит у розмірі 6 700,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банк» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг».

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6. умов надання споживчого кредиту фізичним особам, позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. У разі невиконання зобовязань по договору на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплаті винагороди банку.

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умоваминадання споживчого кредиту фізичним особам та правилами, тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у анкеті-заяві.

Невиконання ОСОБА_3 своїх зобовязань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення кредиту, зумовило звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно ст..1269 ЦПК України спадкоємиць, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із наданого представником позивача розрахунку заборгованості станом на 03.10.2013року (а.с.84-86), у ОСОБА_3 наявна заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.06.2010року, яка дорівнює 1 595,64грн., та складається з: 1 551,80грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 43,84грн. загальний залишок заборгованості за відсотками.

Судом встановлено, що позичальник Якименко ОСОБА_4 померла, а її зобов'язання щодо повернення кредиту не були виконані.

З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, померлої 03.10.2013року вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася рідна сестра померлої ОСОБА_3 ОСОБА_2.

Згідно ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1219 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 1281, 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора . Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 32 Постанови від 30 березня 2012року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів,що виникають із кредитних правовідносин розяснив, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, ОСОБА_2 в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є такою, що спадщину після померлої ОСОБА_3 прийняла, а тому, є такою, що має відповідати перед кредитором за боргові зобовязання спадкодавця.

Згідно наданої відповідачем ОСОБА_2 квитанції від 11.09.2018 року на рахунок №3111 в АТ КБ «ПриватБанк» було сплачено 1 596,00 грн. (а.с. 161), тобто заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.06.2010року повністю погашена.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач ОСОБА_2надала докази на підтвердження своїх заперечень, представник позивача в судове засідання не зявився, дані заперечення не спростував.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення боргу кредитором спадкодавця слід відмовити.

Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно платіжного доручення №PROM5BO55V від 15.01.2017року позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 600,00грн. (а.с. 40).

Приймаючи до уваги, що погашення відповідачем ОСОБА_2 у добровільному порядку заборгованості за кредитним договором свідчить про визнання відповідачем позову, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 800,00грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 800,00грн.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2(10.10.1958року народження, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 65088, АДРЕСА_2, паспорт серії КК 105661, виданий 08 жовтня 1998року Київським РВ м. Одеси) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, , МФО 305299, р/р 3111) судовий збір у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Зобовязати Васильківське управління Державної Казначейської служби України Київської області, , місцезнаходження: 08601, Київська область, м. Васильків, вул. Покровська, 5, повернути Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, , МФО 305299, р/р 3111) судовий збір у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп., який було сплачено на рахунок 0176, МФО 821018, , згідно платіжного доручення №PROM5BO55V від 15 січня 2017року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.10.2018року.

Суддя Петренко В. С.