Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2018 року

Гайворонський районний суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Сліпенко Р.Ю., при секретарі Зеленко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

21.09.2017 року до Гайворонського районного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в м. Гайворон по вул.. Центральній № 2 Кіровоградської області після смерті, його батька ОСОБА_4 померлого 08.10.2007 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 08.10.2007 року помер спадкодавець ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудам в м. Гайвороні по вул. Центральній №2 Кіровоградської області. За життя ОСОБА_4 склав заповіт за яким усе своє майно заповідав своєму синові ОСОБА_1. Дружина спадкодавця ОСОБА_5 спадщину прийняла, але за життя не оформила, та померла 26.05.2016 року. 14.09.2017 року позивач звернувся до Гайзоронської районної державної нотаріальної контори з проханням видати Свідоцтво про право на спадщину, проте отримав Постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на будинок. Після смерті спадкодавця нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа за зверненням доньки спадкодавця ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини, так як. вона вважає, що має право на обов'язкову частку у спадщині (а саме на 1/6), яку до цього часу не оформила. Крім того, після смерті своєї матері ОСОБА_5, ОСОБА_2 спадщину не прийняла (так як проживала окремо) та не оформила. На час відкриття спадщини місце проживання та реєстрації позивача було таким самим як і у його померлих батьків (копія домової книги додається), тому заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом 6 місяців після смерті спадкодавців він не подавав.

Після ознайомлення зі Спадковою справою стало відомо, що після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги були: Дружина спадкодавця ОСОБА_5, яка постійно проживала та була зареєстрована разом з померлим, 21.03.2008 року подала заяву про прийняття спадщини з проханням видати свідоцтво про право власності на її частку у спільному майні подружжя, яке складається з житлового будинку за адресою: вул. Куйбишева 2 у м. Гайвороні. 08.04.2008 року ОСОБА_5 відкликала вищезазначену заяву та відмовилася від належної їй обов'язкової частки у спадковому майні як непрацездатна вдова та заявила про не бажання отримувати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. 26.05.2016 року вона померла. 02.04.2008 року донька спадкодавця ОСОБА_6, яка не проживала постійно з батьками, як не працездатна подала заяву до місцевого державного нотаріуса про прийняття спадщини та з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на обов'язкову частку. 08.04.2008 року ОСОБА_6 відкликала вищезазначену заяву та відмовилась від належної їй обов'язкової частки у спадковому майні. Усі згадані заяви знаходяться у Спадковій справі. Донька спадкодавця ОСОБА_3, яка теж не проживала постійно з батьками, після смерті свого батька, заяву про прийняття спадщини не подавала, а тому в силу статті 1272 ЦК, якщо вона протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини, то вона вважається такою, що не прийняла її. Син померлого ОСОБА_1, який постійно проживав з батьками, спадщину прийняв подавши заяву про прийняття спадщини 08.04.2008 року. За життя померлим було складено заповіт за яким усе своє майно він заповідав сину ОСОБА_7, тобто заповітом було охоплено усе майно, яке належало померлому. Таким чином Позивач прийняла спадщину відповідно до встановленого законом порядку, але не має можливості оформити в установленому законом порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинковолодіння. Так як іншим шляхом позивач не може успадкувати після покійного батька будинковолодіння, тому звертається до суду з даною позовною заявою. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та, просить його задовільнити в повному обсязі. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнали в повному обсязі не заперечують визнання права власності на будинковолодіння за позивачем. Приймаючи рішення суд виходить з наступного , що.

Відповідно до ст. 1222,1223 Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем за заповітом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захистом цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно методичних рекомендацій, які затверджені Рішенням Методичної ради з питань нотаріату при Головному управлінні юстиції у Київській області Протокол №2 від 01.03.2012 вказано: "Якщо спадкоємець, який має право на обов'язкову частку у спадщині, не прийме спадкове майно у встановлений законом строк чи відмовиться від спадщини, майно успадковується спадкоємцями за заповітом."

Відповідно до ч.І ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову,яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом

При визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 141, 206, 263-265, ЦПК України,

ст.ст. 16, 1222, 1223, 1241 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом задовільнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в м. Гайворон по вул.. Центральній № 2 Кіровоградської області після смерті, його батька ОСОБА_4 померлого 08.10.2007 року.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Р. Ю. Сліпенко

Дата документу 29.01.2018