АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Борисенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню в справі за позовом ОСОБА_2, який діє як законний представник в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та примусове виселення,

в с т а н о в и л а :

28.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих листів, виданих 15.12.2016 року на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21.09.2016 року такими, що не підлягають виконанню, посилаючись на те, що 05.12.2016 року ним було подано апеляційну скаргу на рішення суду, відтак рішення не набрало законної сили та виконавчі листи були видані помилково. Також просив зупинити виконавче провадження та витребувати з відділу державної виконавчої служби оригінали виконавчих листів.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 04.12.2017 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви. Посилається на неправильне застосування норм процесуального права. А саме, виконавчі листи було видано 15.12.2016 року, проте, незважаючи на те, що надалі було відкрите апеляційне провадження та він надав державному виконавцю копію ухвали про відкриття апеляційного провадження, виконавчі листи не було повернуто, а виконавче провадження було зупинено, а не закрито. Такі дії державного виконавця ним оспорюються. Оскільки рішення районного суду набрало законної сили лише 23.02.2017 року, то всі виконавчі листи , видані до цієї дати не можуть вважатися законними.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу, з тих підстав, які у ній викладені.

у/н справи № 760/5370/16-ц № а/п 22-ц-796/1261/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 просив прийняти законне рішення.

Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчі листи на підставі рішення суду від 21.09.2016 року видані правомірно. Рішення, на підстав, якого вони видані не змінене та не скасоване, проте боржником не виконується.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 та 4 ст. 369 ЦПК України (в редакції яка діяла на час постановлення ухвали) суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою визнає виконачий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21.09.2016 року виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, стягнуто з нього судовий збір у розмірі 275, 60 грн.

ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою на вказане рішення, проте ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.11.2016 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику.

Відтак доводи заявника про те, що виконавчі листи були видані на виконання рішення суду, яке не набрало законної сили не відповідають встановленим обставинам.

15.12.2016 року на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21.09.2016 року було видано виконавчі листи та 26.12.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Надалі ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу на рішення районного суду та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.01.2017 року заявнику було поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.02.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.09.2017 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21.09.2016 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час вирішення спірних правовідносин), виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Проте, ні даною нормою, ні іншими нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено обов'язку суду направляти копії ухвал про поновлення строку на апеляційне оскарження до виконавчої служби.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі вказує на те, що він надавав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження до відділу виконавчої служби, проте державний виконавець зупинив виконавче провадження та не повернув виконавчий документ до суду. Докази на підтвердження вказаних обставини у матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, якщо такі обставини дійсно мали місце, вони не впливають на розгляд даної заяви.

Необхідним для позитивного вирішення питання є порушення прав боржника видачею виконавчого листа чи його виконанням. У даній справі судом першої інстанції правильно встановлено, що будь - яких порушень прав та інтересів боржника не відбулося.

Виконавчий документ видано у той період, коли рішення набрало законної сили. Поновлення надалі строку на апеляційне оскарження цього факту не змінює.

За положеннями 4 ст. 369 ЦПК України (в редакції яка діяла на час постановлення ухвали) суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

У даній справі обов'язок боржника про виселення не припинено, а відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що підстави для визнання виконавчих листів такими що не підлягають виконанню відсутні.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до положень ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Рішення суду про виселення переглянуте в апеляційному порядку 23.02.2017 року, проте ОСОБА_1 його не виконав, та ні після відкриття апеляційного провадження, ні надалі із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконання не звертався. Таке звернення відбулося після перегляду рішення судом касаційної інстанції.

Вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за вищевказаних обставин направлені на затягування виконання рішення суду, що суперечить положенням про обов`язковість судових рішень до виконання та моральним засадам суспільства.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 31.01.2018 року.

Головуючий

Судді