Справа № 344/7932/16-ц
Провадження № 22-ц/779/163/2018
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Малєєв
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача - Малєєва А.Ю.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

за участю секретаря - Бойчука М.М., представника позивача ОСОБА_3 представниці Івано-Франківської міської ради та виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Тарнавської І.Я., представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, представника Департаменту комунального господарства, транспорту і зв'язку Івано-Франківської міської ради Когута М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представниці Івано-Франківської міської ради - Кедик Надії Степанівни та ОСОБА_9 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухваленого 20 листопада 2017 року головуючою суддею Татаріновою О.А. в м. Івано-Франківськ, дата складення повного тексту якого не відома, по справі за позовом ОСОБА_9 до Івано-Франківської міської ради, голови ліквідаційної комісії - Вагілевича Маряна Володимировича, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Департаменту комунального господарства, транспорту і зв'язку Івано-Франківської міської ради про скасування наказу про звільнення з роботи, зобов'язання працевлаштувати на роботі, стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и л а:

1. Позов заявлено 21.06.16 (а.с. 1-2 т. 1).

1.1. Обґрунтування позовних вимог.

Позивачка працювала майстром в КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» з 21.11.2011. 21.05.2016 була звільнена по ст. 40 п. 1 КЗпП під час перебування у відпустці по догляду за дитиною. Дії посадових осіб даної організації є незаконними оскільки її не було повідомлено про звільнення в двохмісячний термін, як вимагає чинне законодавство, а дата повідомлення сфальсифікована шляхом обману. Всіх працівників КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» переведено на новостворене КП «Центр розвитку міста та рекреації», а тільки її звільнено. Їй було повідомлено, що її не переводять, тому що в неї мала дитина, а тому вона поганий працівник. Такі дії посадових осіб є незаконними та дискримінаційними.

Просила скасувати наказ № 55 від 20.05.2016 про звільнення ОСОБА_9, поновити її на роботі на посаді майстра КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка», визнати дії посадових осіб - М. Вагилевича та ОСОБА_12 дискримінацією в трудових відносинах під час її звільнення.

06.07.2016 року позивач збільшила позовні вимоги. Просила додатково стягнути з відповідача КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» в її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу (а.с. 23-24 т. 1).

Після збільшення позовних вимог просила додатково стягнути з відповідача КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» в її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу по день її виплати (а.с.75-76 т. 1).

Згідно заяви про уточнення позовних вимог, позивач просила додатково зобов'язати Івано-Франківську міську раду працевлаштувати її на роботу відповідно її посаді (майстер), з якої вона була незаконно звільнена та стягнути з Івано-Франківської міської ради в її користь заробітну плату - 31294 грн за весь час вимушеного прогулу по день її виплати (а.с.161-162 т. 1).

19.09.2017 позивач знову збільшила позовні вимоги. Просила суд стягнути з відповідача КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» в її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу по день її виплати в розмірі 46111грн (а.с.210-211 т. 1).

Згодом позивач вкотре уточнила позовні вимоги. Просила суд стягнути з КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» в її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу по день її виплати в розмірі 48326грн (а.с. 229-230 т. 1).

25.10.17 позивачка заявила клопотання про залучення в якості співвідповідача до справи виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради (а.с. 13-14 т. 2).

30.10.2017 позивачем подано уточнену позовну заяву (а.с. 49-50 т. 2).

1.2. З урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати її звільнення з роботи незаконним, з ознаками дискримінації в трудових відносинах та скасувати відповідний наказ №55 від 20.05.2016, зобов'язати виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради та Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради вжити заходів щодо надання позивачу роботи відповідно посаді (майстер благоустрою), з якої вона була незаконно звільнена, стягнути солідарно з Івано-Франківської міської ради, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, голови ліквідаційної комісії Вагилевича М.В. на її користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу по день її виплати.

1.3. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано звільнення ОСОБА_9 з посади майстра КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» на підставі наказу № 55 від 20.05.2016 неправильним;

- стягнуто з Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_9 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2016 по 20.11.2017 в розмірі 47358 гривень;

- в решті позовних вимог відмовлено;

- стягнуто з Івано-Франківської міської ради на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державного казначейства служби України у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 02891693) судовий збір в розмірі 640,0 гривень;

- відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах виплати заробітної плати за один місяць.

2. Представниця Івано-Франківської міської ради - Кедик Надія Степанівна оскаржила рішення в апеляційному порядку (а.с. 75-76).

2.1. Зміст апеляційних вимог.

- оскаржують рішення в частині задоволення позовних вимог;

- КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» ліквідовано, про що ОСОБА_9 було повідомлено за 2 місяці і можливості перевести ОСОБА_9 з її згоди на іншу роботу в тій же організації не було, оскільки відбулась ліквідація організації;

- відповідно до ч. 3 ст. 96 ЦК України, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом;

- заявлені позовні вимоги до Івано-Франківської МР тільки через те, що міська рада здійснює управління майном, що належить до комунальної власності територіальної громади, є безпідставними.

2.1.1. Просять рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухваленого 20 листопада 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_9 скасувати, в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

2.2. Позивачка ОСОБА_9 також оскаржила рішення в апеляційному порядку.

2.2.1. Зміст апеляційних вимог позивачки:

- вважає відмову у задоволенні решти позовних вимог незаконною;

- відповідно до ст. 184 КЗпП відповідачі по справі не мали права звільняти ОСОБА_9 не працевлаштувавши її;

- суд не надав належної правової оцінки з приводу ознак трудової дискримінації позивачки під час звільнення;

- співвідповідачами у справі повинні бути виконавчі органи Івано-Франківської МР тоді, як суд в супереч закону та без належного обґрунтування залишив відповідачем тільки міську раду, яка не має відкритих рахунків у казначейській службі, оскільки кошти громади знаходяться на рахунках виконавчих органів Івано-Франківської МР, а отже і виконати таке рішення суду щодо стягнення саме з міської ради коштів є неможливим;

- суд в оскаржуваному рішенні не вказав суму до негайного виконання - виплати зарплати за один місяць (2631 грн), що утруднює (або унеможливлює) виконання такого рішення суду.

2.2.2. Просить скасувати Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухваленого 20 листопада 2017 року частково: зобов'язати сплатити заробітну плату солідарно всім відповідачам по справі; визнати її звільнення неправильним з ознаками дискримінації в трудових відносинах; зобов'язати міську раду та її виконавчий комітет працевлаштувати ОСОБА_9; вказати конкретну суму до негайного стягнення (2631 грн - місячний посадовий оклад).

2.3. Відзивів на апеляційні скарги до суду апеляційної інстанції не надходило.

2.4. В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 (представник позивачки) вимоги апеляційної скарги ОСОБА_9 підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

2.5. Представниця Івано-Франківської міської ради та виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради - Тарнавська І.Я. проти апеляційної скарги ОСОБА_9 заперечила, просила її відхилити. Натомість просила задовольнити вимоги апеляційної скарги Івано-Франківської міської ради з наведених у ній підстав.

2.6. Представник голови ліквідаційної комісії ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та представник Департаменту комунального господарства, транспорту і зв'язку Івано-Франківської міської ради Когут М.Г. в засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_9 заперечили, просили відмовити в задоволенні вимог останньої.

3. Фактичні обставини справи.

3.1. Відповідно до рішення 4 сесії сьомого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради №61-4 від 11.03.2016 року Про оптимізацію діяльності комунальних підприємств, вирішено припинити КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» (), що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, сул. Чорновола, 126 шляхом її ліквідації. Уповноважено виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради створити ліквідаційну комісію та вжити інші заходи, пов'язані з ліквідацією. Створити КП «Центр розвитку міста та рекреації», затвердити статут даного комунального підприємства (а.с. 232 т. 1).

3.2. Згідно копії трудової книжки позивач ОСОБА_9 21.11.2011 року була прийнята на посаду майстра КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» ( а.с. 3 т. 1). Згідно з персональним попередженням позивачку ОСОБА_9 21.03.2016 попередили про звільнення з роботи по п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 6 т. 1), однак зі слів позивачки дата в повідомленні фальсифікована шляхом обману, адже її було повідомлено про звільнення не в двомісячний термін згідно вимог закону (абз. 1 а.с. 2 т. 1).

3.3. Відповідно наказу голови ліквідаційної комісії КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» М. Вагилевича №55 від 20.05.2016 року відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України майстра ОСОБА_9 звільнено з роботи з 21.05.2016 в зв'язку з ліквідацією організації. Бухгалтерії підприємства доручено виплатити ОСОБА_9 вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку (а.с. 113 т. 1).

3.4 На день звільнення, станом на 21 травня 2016 року, ОСОБА_9 мала на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 72 т. 1) та перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трьохрічного віку, а відтак мала бути обов'язково працевлаштована, чого зроблено не було.

3.5. Засновником КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» є територіальна громада міста Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради. Згідно п. 12.1 статуту припинення діяльності Організації відбувається шляхом її ліквідації або реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) за рішенням Засновника або за рішенням суду. Ліквідація Організації здійснюється ліквідаційною комісією склад якої визначається Засновником або уповноваженим ним органом (п. 12.3 Статуту).

3.6. 12.07.2016 року внесено запис №3001035 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» (а.с. 29-39 т. 1).

3.7. Місячний посадовий оклад посади майстра становить 2631 грн. (цю інформацію враховано в рішенні при розрахунку заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2016 по 20.11.2017, що склала 47358 гривень ( 2631 грн за 18 місяців вимушеного прогулу). За два місяці перед звільненням з роботи ОСОБА_9 не працювала, не працювала вона і попередні перед цими два місяці.

4. Оцінки апеляційного суду.

4.1. За результатами розгляду апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення, а апеляційну скаргу позивачки - задовольнити частково, виходячи з такого.

4.2. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення зазначених у частині третій статті 184 КЗпП України жінок без працевлаштування є порушенням встановленого порядку звільнення, що спричиняє відповідальність винної особи згідно з чинним законодавством про працю (ст. 265 КЗпП). Суд констатував, що при звільненні ОСОБА_9 не були дотримані норми закону. А оскільки поновити позивачку на роботі не можливо через ліквідацію підприємства, то в даному випадку суд вважав за необхідне визнати звільнення неправильним та стягнути з Івано-Франківської міської ради, як засновника КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» , заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2016 по 20.11.2017 в розмірі 47358 гривень.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України визнав за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

4.3. Щодо апеляційної скарги Івано-Франківської міської ради і протилежних їм вимог апеляції позивачки.

4.3.1. Позивачку звільнено всупереч прямим приписам про її обов'язкове працевлаштування (ст. 184 КЗпП), її право порушено, і судом першої інстанції вірно констатовано невідповідність звільнення позивачки закону. Вжите до визначення судом звільнення формулювання "неправильне" у цій справі апеляційний суд вважає синонімічним щодо "не відповідне до закону".

За ч. 2 ст. 235, ст. 240-1 КЗпП України у такому разі на власника або уповноважений ним орган покладається обов'язок виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Таким єдиним власником (засновником) є територіальна громада в особі Івано-Франківської міської Ради. У ліквідованого підприємства немає правонаступників.

Те, що міська Рада не має казначейських рахунків для виплат коштів, а такі рахунки має виконавчий комітет, не може бути підставою для відмови у позові до міської Ради, оскільки вона може бути відповідачем в суді. Тому питання відкриття рахунків, з яких можуть бути стягнуті присуджені кошти, лежить у сфері компетенції самої Ради. Інші відповідачі з ліквідованим комунальним підприємством жодних зв'язків не мають, вони не є ні власниками (засновниками), ні розпорядниками його майна чи коштів.

Представлений позивачкою розрахунок середнього заробітку відповідачами не спростовано.

Тому доводи апеляційної скарги Івано-Франківської міської ради належить залишити без задоволення.

4.3.2. Позивачка в апеляції вказала на ознаки трудової дискримінації щодо неї, яким суд першої інстанції не дав оцінки.

Апеляційний суд вважає, що для висновку про порушення вимог ст. 2-1 КЗпП України недостатньо даних, оскільки доказів того, що інші особи в такому становищі мали привілейоване ставлення у матеріалах справи відсутні. Само по собі непрацевлаштування позивачки не вказує на наміри щодо її дискримінації саме як жінки з дитиною. Матеріали справи не містять даних, з яких слідує висновок про відмову працевлаштування позивачки з таких мотивів. Тому доводи апеляції з цього приводу слід відхилити.

4.3.3. Посилання позивачки на те, що судом не вказано суму стягнення за місяць, міська Рада не має відкритих рахунків, а тому рішення виконати неможливо, не можна прийняти в якості підстав для скасування рішення. По-перше, відсутність рахунків у Ради не звільняє її від обов'язку визначеного законом. Відкриття або невідкриття відповідних рахунків Радою не входить в предмет розгляду. Суд у даний час цього виправити не може. Однак будь-які причини відсутності рахунків не звільняють відповідача від цивільно-правової відповідальності. По-друге, підстав для покладення обов'язку по сплаті заборгованості по заробітній платі позивачки на інших відповідачів немає - вони не мають відношення до ліквідованого підприємства. По-третє, суд першої інстанції не мав можливості вказати суму стягнення за один місяць, оскільки хоч і повинен був, але не міг указати рахунок відповідача, з якого проводитиметься стягнення. Не може вказати такий рахунок і апеляційний суд.

4.4. Разом із тим, суд першої інстанції не задовольнив вимогу про зобов'язання працевлаштування позивачки відповідачем через неможливість її поновлення в ліквідованому підприємстві. Законом саме для такого випадку і передбачено обов'язок власника працевлаштувати позивачку (ст. 240-1 КЗпПУ) і при цьому не визначено як це повинен робити відповідач, це сфера відповідальності Івано-Франківської міської Ради. Тому рішення в частині відмови у вимозі про зобов'язання працевлаштування підлягає скасуванню відповідно до ст. 376 ЦПК України з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення цієї вимоги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо обов'язкового працевлаштування та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов'язати Івано-Франківську міську раду працевлаштувати ОСОБА_9, а в решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представниці Івано-Франківської міської ради - Кедик Надії Степанівни - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2017 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо обов'язкового працевлаштування та ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобов'язати Івано-Франківську міську раду, адреса: м. Івано-Франківськ, вул. М.Грушевського, буд.21, працевлаштувати ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, і/н НОМЕР_1.

У решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26.02.2018.

Суддя-доповідач А.Ю. Малєєв

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк