Справа № 487/1881/17
Провадження № 2/487/156/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участі секретаря Ігнатьєва А.О.,представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва цивільну справу № 2/487/156/18 за позовом Миколаївського міського центру зайнятості () до ОСОБА_2 (код ДРФОППП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає в АДРЕСА_1 та третьої особи Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області про стягнення зайво сплаченої суми,

В С Т А Н О В И В :

31.03.2017 року ОСОБА_4 районний центр зайнятості звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_4 районні м.Миколаєва про стягнення суми.

У своєму позові позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_2, з 12.05.2014 по 24.10.2014 перебував на обліку як безробітна особа та отримував допомогу по безробіттю відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та наказу Міністерства соціальної політики України № 613 від 15.06.2015 «Про затвердження порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності».

У звязку з тим, що відповідач у період перебування на обліку в центрі зайнятості отримувала дохід (пенсію) від Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_4 районні м.Миколаєва з 01.07.2013 року та не повідомила про факт перерахування пенсії, тобто про обставину, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, тому у період з 19.05.2014 по 23.10.2014 утворилась заборгованість у сумі 8 212,67 грн.

Посилаючись на вищезазначене, просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 районного центру зайнятості виплачену допомогу по безробіттю у сумі 8 212,67 грн.

Ухвалою від 24.04.2017 року по даній справі суддею Корнешовою Т.В. відкрито провадження.

Ухвалою від 25.05.2017 року, замінено по справі третю особу - Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_4 районні м.Миколаєва на його правонаступника - Центральне Обєднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області.

У звязку із рішенням від 27.06.2017 року Вищої ради правосуддя, ОСОБА_5 звільнено з посади судді Заводського районного суду м.Миколаєва у звязку з поданням заяви про відставку, розпорядженням Керівника апарату Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.07.2017 року за № 493 здійснено повторний автоматизований розподіл цивільної справи за провадженням № 2/487/1335/17 та справу передано судді Павловій Ж.П.

12.07.2017 року ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва дана цивільна справа прийнята до провадження судді Павлової Ж.П.

26.02.2018 року до суду відповідачем ОСОБА_2 був наданий відзив в якому вона зазначила, що 01.07.2013 року вона звернулася до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області із заявою про призначення пенсії. На підставі п.7-2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року їй була призначена пенсія , оскільки у неї виникла право на достроковий вихід на пенсію за віком при наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. З 04.10.2013 року вона працевлаштувалася до ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», про що повідомила пенсійний фонд. У звязку з працевлаштуванням виплата нарахованої їй пенсії було припинено. Робота у ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» - сезона, вона працювала з 04.10.2013 року по 10.04.2014 рік. По закінченню сезону вона звернулася до центру зайнятості про надання їй статусу безробітного. 12.04.2014 року вона отримала статус безробітного, а з 19.05.2014 року їй розпочато виплату по безробіттю. На обліку у центрі зайнятості вона перебувала з 12.05.2014 року 23.10.2014 року та отримала допомогу в розмірі 8 212,67 грн. Пенсія в цій період їй не нараховувалася та не сплачувалась. Вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню, тому просить у позові відмовити.

Ухвалою від 26.02.2018 року у справі закрито підготовче провадження та цивільна справа призначена до судового розгляду по суті в загальному порядку.

Ухвалою від 22.10.2018 року замінено позивача ОСОБА_4 районний центр зайнятості на його правонаступника Миколаївський міський центр зайнятості.

22.10.2018 року до суду позивачем була надана відповідь на відзив, де зазначив, що Центральне Обєднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області у своєму листі від 21.02.2018 року № 130-3-01 зазначає, що ОСОБА_6 у період з 11.04.2014 року по 23.10.2014 оку мала право на отримання пенсії. Доплату пенсійних коштів, нарахованих за цей період їй було здійснено в червні 2015 року. Чинним законодавством не передбачено право особи получати одночасно і пенсію за віком і допомогу по безробіттю Просили відхилити наведені у відзиві заперечення проти позову та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

Третя особа - Центральне Обєднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області у судове засідання не зявився, надав до суду пояснення в яких зазначив, що ОСОБА_2 у віці 55 років, звернулася до них із заявою про призначення пенсії. Пенсія за віком ОСОБА_2 була призначена на підставі п.7-2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року. У звязку із працевлаштуванням з 04.10.2013 року відповідача до ОКП «Миколаївобленерго», виплата пенсії була припинена. 14.04.2015 року ОСОБА_2 звернулась до управління Пенсійного фонду

із заявою про перерахунок пенсії у звязку зі звільненням, на підтвердження чого надала копію трудової книжки. За даними трудової книжки вона працювала в ОКП «Миколаївобленерго» протягом наступних періодів з 04.10.2013 по 10.04.2014; з 24.10.2014 по 13.04.2015. Таким чином протягом періоду з 11.04.2014 по 23.10.2014 ОСОБА_2 працювала , в отже на підставі п.7-2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року має право на отримання пенсії за вказаний період. Виплата пенсії за період з 11.04.2014 по 23.10.2014 була проведена в червні 2015 року, що підтверджується довідкою від 25.05.2017 за № 10132-3/ЄВ.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 12.05.2014 року до Миколаївського міського центру зайнятості (стара назва ОСОБА_4 районного центру зайнятості) звернулася ОСОБА_2, як особа, що шукає роботу.

12.05.2014 позивачем написано заяву про надання їй статусу безробітної, відповідно до вимог ч.2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі якої Миколаївський міський центр зайнятості надав статус безробітного. В даній заяві зазначено, що відповідач пенсію на пільгових умовах та за вислу років не отримує.

З 12.05.2014 по 24.10.2014 відповідач перебувала на обліку як безробітна особа та отримував допомогу по безробіттю відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та наказу Міністерства соціальної політики України № 613 від 15.06.2015 «Про затвердження порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності».

Також судом встановлено, що 27.10.2016 до Миколаївського міського центру зайнятості надійшов лист з управління Пенсійного фонду від 26.10.2016 № 19436/04 щодо верифікації осіб, які зареєстровані в держаній службі зайнятості як безробітні, та які в період перебування на обліку в державній службі зайнятості отримували пенсію, згідно якого ОСОБА_2 отримує пенсію за віком при повному стажі з 01.07.2013 року, періоди припинення виплати пенсії відсутні.

Але при зверненні до Миколаївського міського центру зайнятості відповідач надала довідку № 1086/02-10 від 29.04.2014 року управління Пенсійного фонду, про призупинення пенсії за віком у звязку з виходом на роботу.

На підставі наданих даних позивачем проведено розслідування страхового випадку та складено акт від 27.10.2016 року, яким зафіксовано факт одержання пенсії ОСОБА_2 за віком з 01.07.2013 в період перебування на обліку в Миколаївському міському центру зайнятості.

Також судом встановлено, що відповідач не повідомила про факт перерахунку пенсії, про що свідчить довідка № 21592/04 від 24.11.2016 року управління Пенсійного фонду, що згідно заяви ОСОБА_2 від 14.04.2015 року та копії трудової книжки пенсійна справа була опрацьована, проведено перерахунок пенсії і у червні 2015 року за основною відомістю було проведено виплата пенсії. Але за період з 04.10.2013 року по 10.04.2014 року та з 24.10.2014 року по 13.04.2015 року пенсійна виплата не проводилася у звязку з роботою відповідача.

Відповідно до листа Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області від 21.02.2018 року за № 130-3-01, 14.04.2015 року ОСОБА_2 звернулася до них із заявою про перерахунок пенсії у звязку зі звільненням, на підтвердження чого надала копію трудової книжки. За даними трудової книжки, вона працювала в ОКП «Миколаївобтеплоенерго» протягом наступних періодів: 04.10.2013 10.04.2014; 24.10.2014 13.04.2015.

Проаналізувавши надані документи, було встановлено, що протягом періоду з 11.04.2014 по 23.10.2014 вона не працювала, а отже відповідно до п. 7-2 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV мала право на отримання пенсії за вказаний період.

Доплату пенсійних коштів за період з 11.04.2014 по 23.10.2014 як непрацюючому пенсіонеру було проведено в червні 2015 року у сумі 7568,52 грн.

У звязку з тим, що відповідач не повідомив про свою зайнятість, а саме про обставину, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, згідно з ч.З ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» остання повинна повернути виплачену допомогу по безробіттю за період з 19.05.2014 по 23.10.2014 у сумі 8 212,67 грн.

З метою досудового врегулювання спору 28.10.2016 за вих. № 06-1835/14 на адресу відповідача було направлено повідомлення з пропозицією добровільного повернення незаконно отриманих коштів, проте кошти до ОСОБА_4 районного центру зайнятості поверненні не були.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій.

Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Відповідно до п. 4 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Мінпраці України та ПФУ України від 13.02.2009 № 60/62 (далі - Порядок № 60/62) для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійний фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільне - правовими договорами.

Виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку, відповідно до п.7 ч.І ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобовязані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначенні у ч. 1 ст.45 Закону (п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугою років4).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. З ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживанням ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Що стосується доводів відповідача та її представника, то їх суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються наданими та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, та стягненню із ОСОБА_2 на користь Миколаївського міського центру зайнятості виплачену допомогу по безробіттю у сумі 8 212,67 грн.

Також на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Миколаївського міського центру зайнятості () до ОСОБА_2 (код ДРФОППП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає в АДРЕСА_2 та третьої особи Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області про стягнення зайво сплаченої суми задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (код ДРФОППП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає в АДРЕСА_3 на користь Миколаївського міського центру зайнятості () 8212 грн.67 коп. та на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили через 30 днів, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Рішення суду може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

СУДДЯ: Ж.П.ПАВЛОВА