Провадження № 2/161/85/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Луцька міська рада, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення із житлового приміщення, зняття з реєстрації

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що вона є власником 12/25 частин житлового будинку з надвірними і господарсько-побутовими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частки житлового будинку від 18.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Базалицькою О.Р. Також вона є власником 12/250020астин земельної ділянки, яка в цілому має загальну площу 0,0609 га з цільовим призначенням «будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд», що знаходиться за вищевказаною адресою. В її частині будинку зареєстрована та проживає відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, через що вона (позивач). Як власник не може у встановленому порядку користуватися своїм майном. Попередній власник ОСОБА_6, який відчужував їй це нерухоме майно, неодноразово попереджав відповідача як усно, так і письмово про необхідність добровільного виселення з будинку та зняття з реєстрації. Однак, відповідач на це не реагувала в виселялися не бажає. Відповідач ОСОБА_3 не є власником чи наймачем згаданої квартири, не є членом її сім»ї, а тому жодних підстав для проживання в будинку не має. Тобто, своїми діями відповідач створює їй перешкоди у користуванні, володінні та розпорядження нерухомим майном, яке перебуває у її власності. Посилаючись на норми ст.ст. 109, 150, 156 ЖК України просить суд усунути перешкоди у користуванні 12/25 частини житлового будинку та надвірних і господарсько-побутових споруд в АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_3 з вказаного будинковолодіння; зобов»язати Луцьку міську раду Волинської області зняти ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1; стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Крім того, позивач відповідач ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з її дідом - ОСОБА_6, у зв'язку з чим проживала та була зареєстрована у належному діду будинковолодінні. ІНФОРМАЦІЯ_2 дід помер. Оскільки відповідач не є членом її сім'ї вважає, що вона має бути виселена з будинку та знята з реєстрації. Мешкаючи в будинку, відповідач створює їй перешкоди у користуванні - вона (позивач) не може зайти в будинок, оскільки не має від нього ключів. Відповідач іншого житла не має, але вона не бажає мешкати разом з нею. Листом від 23.06.2017 року вона попередила відповідачку, що договір

Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні до викладеного у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що в будинку АДРЕСА_1 вона мешкає з 1973 року, оскільки перебувала у фактичних шлюбних відносинах з дідом позивачки - ОСОБА_6. З 1998 року вона зареєстрована за вищевказаною адресою. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Вказане будинковолодіння було розподілено порівну між його синами - ОСОБА_6. та ОСОБА_7 18.05.2017 року належну йому частку будинку ОСОБА_6 подарував своїй дочці - позивачці ОСОБА_1 ОСОБА_2 перешкоди позивачці вона ніколи не створювала, але виселитися з будинку вона не може, оскільки не має іншого житла та родичів. Просить суд у задоволенні позові відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що передбачених законом підстав для виселення відповідача немає. Так, в прохальній частині позовної заяви позивач не зазначає в якому саме порядку просить виселити відповідачку з бу4динку - з наданням іншого жилого приміщення і якого саме ч. 2 ст. 109 ЖК України), чи без надання іншого жилого приміщення (ст. 116 ЖК України). В обох випадках законом перераховані виключні підстави виселення, які позивачем суду не наведені. Крім того, позивач зазначає, що вона є власником 12/25 часток будинку. Разом з тим, позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач проживає саме у належній їй частині будинковолодіння. Ніяких перешкод у користуванні і розпорядженні зазначеною частиною будинковолодіння відповідач позивачу не чинила. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Луьцкої міської ради Волинської області в судове засідання повторно не з"явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час. місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Суд вважає, що неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду даної справи.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 12/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 Волинської області на підставі договору дарування частки житлового будинку від 18.05.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Базалицькою О.Р., реєстр № 1543 (а.с. 11-13).

Відповідач ОСОБА_3 проживає у вказаному житловому будинку з 1973 року, а зареєстрована за у зазначеному будинку з 28.07.1998 року (а.с. 36).

З пояснень сторін судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 у спірному будинку зареєстрована та проживає зі згоди колишнього власника будинку - ОСОБА_6, з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Свої позовні вимоги щодо усунення перешкод шляхом виселення ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 обґрунтовує ст. 109 ЖК України, а також тією обставиною, що відповідач ОСОБА_3 не є її членом сім'ї.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений з займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Відповідно до приписів ст. 109 ЖК України, виселення з займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку… Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечено іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, Яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Житловий Кодекс України, як спеціальний закон, встановлює виключний перелік підстав для виселення.

В позовній заяві позивач не зазначає в якому саме порядку вона просить виселити відповідача з займаного жилого приміщення - з наданням іншого постійного жилого приміщення і якого самого,. чи без надання іншого жилого приміщення.

Порядок виселення громадян без надання іншого жилого приміщення визначений ст. 116 ЖК України.

Згідно зі ст. 116 ЖК УРСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

В ході судового розгляду справи позивачем письмова заява про уточнення предмету або підстав позову не подавалася.

Ані позивачем ОСОБА_1, ані її представником не надано суду належних та допустимих доказів систематичного порушення відповідачкою правил співжиття та прийняття щодо неї заходів запобігання і громадського впливу.

Наданий позивачкою лист Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області від 20.10.2017 року, який є відповіддю на її заяву від 27.10.2017 року (а.с. 51), на думку суду також не містить доказів, що підтверджують факт порушення відповідачкою правил співжиття та не є заходами запобігання і громадського впливу.

Крім того, на обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона є власником 12/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Такі самі відомості щодо реєстрації відповідача ОСОБА_3 містяться і в паспорті громадянина України виданого на її ім'я (а.с. 36).

Одночасно з цим з паспорта громадянина України, виданого на ім'я ОСОБА_1 слідує, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Така ж адреса будинку, зазначена і в договорі дарування позивачці 12/25 часток вказаного будинку.

В судовому засіданні судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 має декількох співвласників.

Суд вважає, що позивачем та її представником не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_3 проживає у частині будинку, належній саме позивачці.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно до положень ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи,зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього кодексу.

Відповідно до ст. 162 ЖК України пласта за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Судом також встановлено, що сторони договір найму житлового приміщення в письмовій формі не укладали, відповідачка за користування житловим приміщенням, належним позивачу, коштів не сплачує, а тому посилання позивачки на те, що договір найму жилого приміщення між нею та відповідачкою є припиненим, і це є самостійною, окремою підставою для виселення ОСОБА_3 є безпідставними.

Також суд вважає за необхідне відмовити у задоволення вимог позивачки про заняття ОСОБА_3 з реєстрації, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про виселення відповідачки.

Крім того з позовної заяви вбачається, що Луцька міська рада Волинської області не є відповідачем у даній справі, її процесуальне положення визначено позивачами як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, клопотання про залучення її у якості співвідповідача, позивачкою та її представником не заявлялося, а відтак підстави для покладення на зазначену особу вказаних обов'язків відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_3 із житлового приміщення, знаття з її реєстрації не ґрунтуються на законі, належними та допустимими доказами не підтверджені, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 109, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 316-317, 379, 383 ЦК України Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення із житлового приміщення, зняття з реєстрації - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 01 лютого 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська