Справа № 324/91/18
Провадження № 2-о/324/18/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року Пологівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

при секретарі Басараб А.О.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

представника заявника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Пологівський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 17 січня 2018 року звернулася з заявою до суду, в якій зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_3, який постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, і помер у віці 71 рік 07 січня 2018 року за зазначеним постійним місцем проживання.

Після смерті ОСОБА_3 Центром первинної медико-санітарної допомоги №3 м.Донецька 09 січня 2018 року було видане лікарське свідоцтво про смерть №2, на підставі якого 09 січня 2018 року їй, заявнику, Ленінським відділом запису актів громадянського стану м.Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серії ДНР №089079.

Зазначене лікарське свідоцтво і свідоцтво про смерть були видані органами, які знаходяться на тимчасово окупованій території України, тому для реєстрації в законному порядку факту смерті свого чоловіка заявник, будучи тимчасово зареєстрованою як внутрішньо-переміщена особа у звязку з проведенням антитерористичної операції, у с.Ульянівка Пологівського району Запорізької області по вул.Горького.34, звернулася до Пологівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть її чоловіка у звязку з тим, що заявником для підтвердження факту смерті предявлені документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України. Просить суд постановити рішення, яким встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 07 січня 2018 року у м.Донецьку, Україна.

Заявник ОСОБА_1К у судовому засіданні підтримала свою заяву, просила задовольнити її з зазначених у заяві підстав. При цьому суду пояснила, що вона і її чоловік зареєстровані тимчасово як переміщені особи у Пологівському районі Запорізької області. Її чоловік ОСОБА_3 помер у м.Донецьку за місцем свого постійного проживання. У грудні 2017 року у чоловіка стався третій інфаркт, в результаті чого він перебував у медичному закладі на стаціонарному лікуванні. 29 грдня 2017 року чоловіка виписали додому, де він 07 січня 2018 року помер. Вона зі своїми родичами поховали ОСОБА_3 на цвинтарі у м.Донецьку. Отримання свідоцтва про смерть її чоловіка встановленого державного зразка держави Україна їй потрібно для оформлення спадщини і отримання соціальної допомоги.

Представник заявника за ордером на надання правової допомоги адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав заяву ОСОБА_1, просив задовольнити її.

Начальник Пологівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 як представник заінтересованої особи в судове засідання надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Не заперерчує проти задоволення заяви ОСОБА_1 при постановленні судом рішення у разі додержання вимог, необхідних для повного складення актового запису про смерть.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком племінниці заявниці ОСОБА_1 З 19 грудня 2017 року чоловік заявниці ОСОБА_3 після третього інсульту був поміщений до лікарні у м.Донецьку, де перебував на стаціонарному лікуванні до 29 грудня 2017 року, після чого був виписаний додому з паралізацією лівої сторони. ОСОБА_3 сам не рухався, потребував сторонньої допомоги. Він, свідок, разом зі своєю дружиною відвідували ОСОБА_3 у лікарні, допомагали транспортувати його з лікарні додому. 07 січня 2018 року вдень ОСОБА_1 зателефонувала і повідомила, що її чоловіку зле. Його, свідка, дружина викликала швидку допомогу на адресу ОСОБА_1, і вони поїхали до ОСОБА_1 додому. Коли вони приїхали, ОСОБА_3 був вже неживий. Через 40 хвилин приїхала карета швидкої допомоги і констатувала смерть ОСОБА_3 Ознак насильницької смерті у ОСОБА_3 медичні працівники не виявили, навіть робили спроби реанімувати його. Він, свідок, допомагав ОСОБА_1 у похованні її чоловіка. Поховали ОСОБА_3 на цвинтарі у м.Донецьку, який у народі називають Донецьким морем.

Суд, вислухав заявника і її представника, свідка, беручи до уваги думку представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Судом встановлено з копії свідоцтва про шлюб на а.с.10 і з паспортних даних заявника на а.с.4,зворот, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 з 1981 року.

ОСОБА_3 помер 07 січня 2018 року у м.Донецьку, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №2, виданого Центром первинної медико-санітарної допомоги №3 м.Донецька 09 січня 2018 року, а також копією свідоцтва про смерть серії ДНР №089079, виданого Ленінським відділом запису актів громадянського стану м.Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР 09 січня 2018 року (а.с.6,7). Причиною смерті ОСОБА_3 в лікарському свідоцтві про смерть (а.с.6) зазначено «атеросклеротична хвороба серця з гіпертензією».

ОСОБА_1 звернулася до Пологівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, де їй 16 січня 2018 року письмово було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті її чоловіка у звязку з тим, що заявником предявлені документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (а.с.8).

Факт взяття на облік ОСОБА_1 і ОСОБА_3 як внутрішньо переміщених осіб у с.Ожерельне (колишня назва Ульянівка) Пологівського району Запорізької області по вул.Горького,34 підтверджений копіями довідок від 27 листопада 2014 року №№993/2318, 992/2318 (а.с.5,10).

Факт смерті свого чоловіка ОСОБА_1, крім зазначеного вище, підтверджує фотографіями з місця поховання ОСОБА_3

Документи, ксерокопії яких додані до заяви, були оглянуті судом в оригіналі під час судового засідання.

Громадянство України померлого ОСОБА_3 підтверджено копією паспорту громадянина України на його імя серії ВС №212976, виданого Ленінським РВ УМВС України в м.Донецьку 03 березня 2000 року (а.с.9).

На підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Суд керується також положеннями ч.1 ст.317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд керується тим, що тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", серед яких є м.Донецьк Донецької області.

Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Тому суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце), які зазначені у вищенаведених документах, виданих на окупованій території, так як наведені обставини смерті осіб також підтверджуються показаннями заявника, допитаного як свідка.

Таким чином, на переконання суду, дослідженими у справі доказами доведено факт смерті ОСОБА_3 у м.Донецьку, та підтверджено неможливість реєстрації такого факту в органах реєстрації актів цивільного стану України, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню.

Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне їй для отримання державної соціальної допомоги і оформлення своїх спадкових прав.

Згідно ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 315-319 ЦПК України, ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Пологівський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт смерті чоловіка заявника ОСОБА_1 - громадянина України ОСОБА_3, який народився 07 вересня 1946 року у м.Донецьку, Україна, місце реєстрації якого місто Донецьк, Ленінський район, вул.Колективна,8, Україна, який помер 07 січня 2018 року у місті Донецьку, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Кацаренко І.О.