АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року суд апеляційної інстанції у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретаріПотапьонок К.В.
за участю представника позивача Авдєєвої М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» Авдєєвої Марії Костянтинівни на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 квітня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними умов договору, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором №800001360 від 06.08.2007 року у розмірі 1 093 163, 83 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 599 941,05 грн., за відсотками - 211 008, 42 грн., пені - 282 214, 36 грн. / т. 1 а.с.6/

ОСОБА_6 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк», з урахуванням уточнених позовних вимог, з вимогами про визнання недійсними умов договору про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору - пунктів 2, 5, 8-16, та пункту 6 - в частині збільшення відсоткової ставки до 15,6% з 06.10.2010 року та в частині збільшення процентної ставки до 15,0% річних в період з 06.09.2008 року по 05.09.2009 року, укладеного між ним та ПАТ «Альфа-Банк» кредитного договору, стверджуючи, що зазначений договір укладено на вкрай невигідних для нього умовах та підписано ним під впливом тяжких обставин та під тиском кредитора (відповідача) /т. 1 а.с. 207/

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27 квітня 2016 року у задоволенні основного та зустрічного позовів відмовлено./т. 2 а.с. 102-106/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, в частині відмови у задоволенні основного позову, представник ПАТ «Альфа-Банк» Авдєєва М.К. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила змінити рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову, постановивши нове рішення про задоволення позовних вимог, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову просила рішення суду залишити без змін.

№ справи 753/12540/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/413 /2018
Головуючий у суді першої інстанції: Парамонов М.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції хибно встановлено факт підтвердження задоволення вимог іпотекодержателя, а на момент звернення до суду вимоги за кредитним договором не задоволені, предмет іпотеки не реалізовано, оскільки призначені торги ще не відбулись. Вказувала на те, що подвійне стягнення, на якому наголошував суд першої інстанції, в даному випадку відсутнє, оскільки задоволення вимог кредитора за рахунок продажу предмету іпотеки не буде покривати всю заборгованість, що виникла за кредитним договором. Зазначала про те, що відмова у захисті порушеного права у обраний позивачем спосіб, за відсутності законодавчого обмеження одночасного стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, визначення одного із таких способів на розсуд суду є порушенням права на доступ до суду. Також вказувала на правові позиції ВСУ, викладені у постановах від 09.09.2014 р. за №3-71гс14, від 03.02.2016 р. за №6-1080цс15.

ОСОБА_6 в судове засідання вкотре не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою виклику до суду, крім того, викликаний шляхом публікації в Урядовому кур'єрі, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, яка з'явилась у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню в частині відмови у задоволенні первісного позову, з ухваленням нового рішення в цій частині, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 06.08.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк»- /а.с. 42-43/) та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №800001360, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 75 000,00 доларів США, з кінцевим строком повернення - до 06.08.2022 року, зі сплатою 12,25 % річних / т.1а.с.134-144 /

06.10.2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору від 06.08.2007 року, відповідно до якого сума кредиту була збільшена до 79 032, 91 доларів США, встановлено процентну ставку з 06.08.2007 року по 05.09.2008 року у розмірі 12,25% річних, з 06.09.2008 року по 05.10.2009 року - 15,0% річних, з 06.10.2009 року по 05.10.2010 року - 10,2% річних, з 06.10.2010 року - 15,6% річних /т.1 а.с.171-175/

Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 06.04.2012 року за кредитним договором №800001360 від 06.08.2007 року - зазначено заборгованість: за кредитом - 75 109, 99 доларів США (еквівалент - 599941,05 грн.), по відсотках - 26 417, 33 доларів США (еквівалент - 211008,42 грн.), пеня -321 200, 01 доларів США (еквівалент - 2 565 585,08 грн.); при цьому, 11% від розрахункової суми пені - як зазначається позивачем у позовній заяві складає 282214,36 грн., а всього - ціна вимоги становить - 1093163,83 грн. /т.1 а.с.34-35/

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 06.08.2007 року було укладено іпотечний договір №800001360-И, відповідно до якого у забезпечення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором №800001360 від 06.08.2007 року було передано в іпотеку ПАТ «Альфа-Банк» земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), загальна вартість предмету іпотеки становить 77 640, 00 доларів США (п.3.3 Договору) /т.1 а.с.159-168, 169-170/

Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог суд першої інстанції керувався вимогами ст. 6, 627 ЦК України про те, що сторони є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; ч. 1 ст. 629 ЦК України про те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; п. 8.3 «Застереження» іпотечного договору №800001360-И - яким сторони узгодили, що підписанням цього договору іпотекодавець надає іпотекодержателю згоду на залишення предмету іпотеки за собою за ціною визначеною в п.3.3 цього договору, таке застереження визнається договором про задоволення вимог іпотекодержателя і є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Встановивши, що станом на 06.10.2012 року за кредитним договором №800001360 від 06.08.2007 року з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню сума 858 131, 67 грн., однак, вже звернуто стягнення на земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_1), загальна вартість предмету іпотеки становить 77640,00 доларів США (п.3.3 Договору) /т.1 а.с.238-239/, представником ПАТ «Альфа-Банк» підтверджено факт задоволення вимог іпотекодержателя згідно договору, що є правовою підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. За встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що у разі задоволення вимог ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_6 за первісним позовом це буде подвійним стягненням суми боргу, тому прийшов до висновку про відмову у задоволенні первісного позову ПАТ «Альфа-Банк».

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 33 ЗУ «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому, здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

До таких висновків зводяться численні правові позиції, в тому числі позиції ВСУ, викладені у постановах від 09.09.2014 р. за №3-71гс14, від 03.02.2016 р. за №6-1080цс15.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору, не з'ясував, чи виконане рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, не з'ясував чи реалізовано іпотечне майно, якщо так, то чи були задоволені вимоги банку за кредитним договором повністю, чи частково, у зв'язку з чим прийшов до передчасного висновку про подвійність стягнення у разі задоволення вимог первісного позову.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ПАТ «Альфа-Банк» надав ОСОБА_6 кредит у сумі 75000,00 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку. /т. 1 а.с.36/

У порушення умов договору, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 06.04.2012 року має прострочену заборгованість за кредитом - 75109,99 дол. США, що за курсом НБУ на 06.04.2012 року складає - 599 941,05 грн., за відсотками - 26 417,33 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 211 008, 42 грн.

Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня).

На 06.04.2012 року розмір неустойки становить - пеня - 321 200, 01 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2 565 585, 08 грн.

ПАТ «Альфа-Банк», користуючись своїми процесуальними правами в прохальній частині своєї позовної заяви зменшив позовні вимоги щодо нарахованої згідно з умовами кредитного договору пені, та просить суд стягнути з відповідача 11% від нарахованої пені, що складає 282 214, 36 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості складає 1 093 163, 83 грн.

Дані щодо виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, покриття заборгованості та суму її реалізації в матеріалах справи відсутні, і як вказано представником банку, на даний час майно не реалізоване.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення первісних позовних вимог про стягнення заборгованості.

В частині, що стосується зустрічного позову, то відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 215 ЦК України про те, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1, 3, 5 ст. 203 цього Кодексу.

Встановивши, що позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_6 просив визнати недійсними умови договору, стверджуючи, що зазначений договір було укладено на невигідних умовах, ОСОБА_6 не було надано належних та достатніх доказів, на підтвердження заявлених вимог, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6

В цій частині рішення апелянтом не оскаржується.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції - 3219 грн. та в суді апеляційної інстанції - 3 542 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» Авдєєвої МаріїКостянтинівни на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 квітня 2016 року - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 квітня 2016 року в частині первісних позовних вимог скасувати постановивши в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 /ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2/ на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» /01001, м. Київ, вулиця Десятинна, 4/6, МФО 300346, п/р №0004/ заборгованість:

- за кредитом - 599 941, 05 (п'ятсот дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот сорок одна гривня 05 копійок) грн.;

- по відсотках - 211 008, 42 (двісті одинадцять тисяч вісім гривень 42 копійки) грн.;

- 11 % пені 282 214, 36 (двісті вісімдесят дві тисячі двісті чотирнадцять гривень 36 копійок) грн., що разом становить 1 093 163, 83 (один мільйон дев'яносто три тисячі сто шістдесят три гривні 83 копійки)

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними умов договору, - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_6 /ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2/ на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» /01001, м. Київ, вулиця Десятинна, 4/6, МФО 300346, п/р №0004/ 3 219 гривень.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_6 /ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2/ на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» /01001, м. Київ, вулиця Десятинна, 4/6, МФО 300346, п/р №0004/ 3 542 грн.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: