Справа № 199/1739/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17.10.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Гайворонського О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіної Надії Миколаївни, Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності та його скасування, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору іпотеки, визнання права власності на частину нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним свідоцтва про право власності та його скасування, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договір іпотеки, визнання права власності на частину нерухомого майна. У підтвердження своїх вимог зазначив, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі № 199/5200/17 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_10 та інших осіб про виселення з будинку АДРЕСА_3. Наразі прізвище ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 змінено на ОСОБА_5.

У зв'язку з тим, що звертаючись з позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що 14.11.2016 року отримано у власність будинок АДРЕСА_3, нею 26.02.2018 року було отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна - інформаційна довідка № 115263250, з якої стало відомо наступне: 03.07.2007 року право власності на АДРЕСА_3 було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 27.06.2007 року, виданого Виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради. 12.12.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» шляхом укладення договору Іпотеки №DNI0GA00000154, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Повєткіною Н.М. та 13.12.2007 року було проведено реєстрацію іпотеки - реєстраційний номер іпотеки 6217649; 14.11.2016 право власності на будинок АДРЕСА_3 було зареєстровано на підставі іпотеки, серія на номер 1894 від 12.12.2007 року.

Відповідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 20.02.2013 року по цивільній справі № 401/12299/12 встановлено, що ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.12.2001 року належала квартира АДРЕСА_1 вказана квартира була продана та на отримані спільні кошти продажу квартири сім'єю ОСОБА_10 був збудований житловий будинок та інші споруди в домоволодінні АДРЕСА_3 Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.12.2001 року квартира АДРЕСА_2 ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності.

Як вбачається з вищенаведеного, ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності будинок АДРЕСА_3, де єдиним власником вказаний лише він, суперечить дійсним обставинам, оскільки в такий спосіб було порушено право власності щодо вказаного будинку інших співвласників - в т.ч. позивача по справі., частка якої в даному випадку дорівнює ?.

Позивач зазначає, що з наведеного вбачається, що в даному випадку ефективним способом захисту її порушених прав буде скасування та визнання недійсним та незаконним свідоцтва про право власності НОМЕР_2, а також скасування державної реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_3 в цілому за ОСОБА_2

Позивач зазначає, що будучи співвласником не знала про те, що будинок АДРЕСА_3 був переданий ОСОБА_2 в іпотеку та не надавала на це будь-якої згоди, в т.ч. нотаріально посвідченої, в також жодним іншим способом не уповноважувала ОСОБА_2 на вчинення цього правочину та як вбачається з вищенаведеного рішення суду від 20.02.2013 року інший співвласник ОСОБА_6 також цього не робив.

Позивач просила суд визнати незаконним, скасувати, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 видане 27.06.2007 року Виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпра ОСОБА_2 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3. Скасувати рішення державного реєстратора прав «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради Сапранкової Л.В. від 03.07.2007 року. Визнати недійсним з моменту його укладення договір іпотеки №DNI0GA00000154 від 12.12.2007 року, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Повєткіною Н.М. Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 98,9 кв.м., житловою площею 58,4 кв.м.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та винести рішення на розсуд суду..

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Л.Л. у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_6 та Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіна Н.М., представник КП «ДМБТІ» ДОР у судове засідання не з'явились. Про час, день та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу та відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.12.200 року належала квартира АДРЕСА_1. На підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М., реєстровий №3648, зазначена квартира була продана власниками. У тому числі від отриманих коштів за продаж вищевказаної квартири, сім'єю ОСОБА_10 було побудоване домоволодіння АДРЕСА_3.

Відповідно до ч. ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

03.07.2007 року право власності на домоволодіння АДРЕСА_3 було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 27.06.2007 року, виданого Виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради. При цьому, суд вважає що вказане домоволодіння належало всім членам сім'ї, а саме: позивачу, відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, оскільки набуте за спільні грошові кошти членів сім'ї.

Однак суд зауважує, що реєстрація права власності на вказане домоволодіння за ОСОБА_2, яке належало на праві спільної сумісної власності іншим членам сім'ї, не позбавляло права такої власності інших співвласників. Таким чином, вимоги позивача щодо визнання незаконним, скасування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2, виданого 27.06.2007 року Виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпра ОСОБА_2 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3, скасування рішення державного реєстратора прав «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради Сапранкової Л.В. від 03.07.2007 року є необґрунтованими.

Відповідно ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

12.12.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір Іпотеки №DNI0GA00000154, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Повєткіною Н.М. та 13.12.2007 року було проведено реєстрацію іпотеки - реєстраційний номер іпотеки 6217649. Предметом іпотеки за вказаним договором стало домоволодіння АДРЕСА_3. Належних та допустимих доказів відсутності згоди позивача як співвласника вказаного домоволодіння на укладання договору іпотеки суду не надано, клопотання позивача про витребування нотаріальної справи щодо посвідчення вказаного договору іпотеки суду не заявлялось. Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсним договору іпотеки є суду недоведеними, тому задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки договір іпотеки, укладений між відповідачем ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» мав застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, право власності на предмет іпотеки відповідно до ст.ст. 37,38 Закону України «Про Іпотеку». 14.11.2016 було зареєстровано за ПАТ КБ «Приватбанк», номер запису про право власності 17481190. Оскільки суд прийшов до висновку про недоведеність вимог позивача про визнання недійсним договору іпотеки, інших підстав для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ПАТ КБ «Приватбанк» у позові не зазначено, суд вважає, що зазначені вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, оскільки право спільної сумісної власності, в тому числі позивача, на спірне нерухоме майно припинене шляхом переходу права власності на це майно за правочином, який є дійсним, до іншої особи, вимоги позивача про виділ її частки у спільному майні та визнання за нею права власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_3 є такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судовий збір віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12,81, 133,144,263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У позовних вимогах ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіної Надії Миколаївни, Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, про визнання недійсним свідоцтва про право власності та його скасування, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору іпотеки, визнання права власності на частину нерухомого майна,- відмовити.

Судові витрати позивача віднести за її рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення апеляційної скарги.

Суддя