АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Борисенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою через представника ОСОБА_3, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів за договором дизайнерського проектування,

в с т а н о в и л а :

у грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив стягнути з останнього на свою користь грошові кошти за договором дизайнерського проектування у розмірі 81 854 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5 846 грн.

у/н справи № 755/21939/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/268 /2018
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову зазначав, що в березні 2013 року між ним та виконавцем ОСОБА_4 було укладено договір дизайнерського проектування, а саме виконання дизайн-проекту двох будинків, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2. За умовами договору, площа кожного будинку складає 163 кв.м, а загальна площа об'єктів - 326 кв.м. Відповідно до умов договору ціна замовлення склала 7 000 доларів США. Порядок розрахунків було встановлено оплатою авансом та поетапно. На виконання договірних зобов'язань, у період з 19.03.2013 року по 22.10.2013 року він оплатив відповідачу вартість дизайн - проекту у розмірі 3 205 євро (що станом на 16.11.2015 року еквівалентно 79 548,10 грн) та 100 доларів США (що станом на 16.11.2015 року еквівалентно 2 306 грн). Отримання відповідачем грошових коштів від нього підтверджується перепискою між ними та дружиною відповідача ОСОБА_8, та поясненнями, які надавались відповідачем та його дружиною слідчому Дніпровського РУГУ МВС України О.В. Ковальчуку, під час проведення досудового розслідування по його заяві про вчинення відповідачем відносно нього шахрайських дій. Відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань, що спричинило відмову від його послуг. Проте грошові кошти відповідач не повернув. Він змушений був шукати нових дизайнерів, та знову оплачувати їх роботу, що призвело до моральних страждань, оскільки все це негативно позначилося на його психічному стані та змусило його сильно нервувати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не надав правової оцінки показанням свідка ОСОБА_10, який вказав, що дизайн проект розроблений його знайомою ОСОБА_11, а не відповідачем, витягам переписки по електронній пошті з ОСОБА_4; ОСОБА_9 майстром по встановленню системи кондиціювання та фотокопіям витягів із дизайн-проекту, які не були затверджені позивачем. Відповідач вказував на те, що договір не укладався, а потім на те, що договір виконано. Такі пояснення є суперечливими, проте суд не задовольнив його клопотання про визнання явки відповідача обов`язковою. Відповідачем неправильно було проведено заміри. А складання технічного завдання, визначення кінцевої вартості та підписання договірної ціни і складання проекту взагалі не було зроблено.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач у судове засідання вдруге не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в березні 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір дизайнерського проектування, а саме виконання дизайн- проекту двох будинків, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2, за умовами якого площа кожного будинку складає 163 кв.м, а загальна площа об'єктів - 326 кв.м. Відповідно до умов договору ціна замовлення склала 7 000 доларів США.

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 010142 суд встановив наявність письмових пояснень відповідача, у яких вказано про те, що сторони уклали у березні 2013 року договір дизайнерського проектування, надання послуг по якому було закінчено у 2013 році.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно дост. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно дост. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

За матеріалами справи встановлено, що між сторонами існувала усна домовленість про виконання відповідачем на замовлення позивача дизайн - проекту двох будинків, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2, за умовами якого площа кожного будинку складає 163 кв.м, а загальна площа об'єктів - 326 кв.м.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України, яка була чинною на час розгляду справи письмові докази подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь справі, має право вимагати подання оригіналу.

У матеріалах справи знаходиться копія договору, яка ніким не засвідчена. Представник позивача пояснила, що позивач ніколи не мав такого договору, оскільки він передав його на підпис відповідачу, але останній цей договір позивачу із своїм підписом не надав.

Тобто за поясненнями представника позивача позивач допустив відповідача до виконання робіт по проектуванню будинку не маючи письмового договору з останнім, а відтак і не маючи письмово узгоджених істотних умов щодо виконання договору, строку виконання, прав та обов`язків сторін.

Позивач вказуючи на те, що відповідач не виконав будь - яких робіт по проектуванню будинків, в той же час зазначив, що оплачував такі роботи поетапно та ці роботи (обміри) були виконані неякісно. Такі пояснення носять суперечливий характер. Тобто, за поясненнями позивача, він знаючи що роботи не виконуються продовжує надавати відповідачу кошти. В той же час вказівка на те, що роботи виконані неякісно, свідчить про виконання робіт відповідачем та позивач не надав будь - яких доказів про зауваження щодо обсягу робіт чи їх якості.

Фактично вимога про стягнення всієї суми, переданої позивачем за договором, веде до розірвання такого договору, проте таких вимог позивачем заявлено не було та належним чином засвідчений договір не надано.

У письмових поясненнях, наданих слідчому відповідач вказував на те, що між ним та позивачем була домовленість про виконання дизайн - проекту двох будинків. Роботи по дизайн - проекту будинку позивача він виконав, а по другому будинку роботи не були завершені, оскільки господар будинку знаходився поза межами України, а позивач не надав йому вихідних даних для складання проекту. У поясненнях відповідач також вказав на те, що позивач з ним повний розрахунок не провів.

ОСОБА_8, яка є дружиною відповідача також у письмових поясненнях вказувала на те, що відповідач виконав зобов`язання по тим домовленостям, які існували між сторонами.

Позивач вказував на те, що дизайн - проект було виготовлено іншою особою. Проте, будь - якого договору з такою особою не надав та вимог про відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи не заявляв та дане питання не було предметом розгляду у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,яка була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Оскільки виконання робіт по проектуванню будинків передбачалося поетапно, позивач мав довести які саме роботи та на якому етапі не виконані вчасно чи виконані неякісно та в залежності від вартості таких невиконаних робіт або виконаних не у визначені сторонами строки навести розрахунок спричиненої шкоди. Проте, такі обставини позивачем у позовній заяві не викладені та не доведені. Доводи ж позивача про те, що відповідач взагалі не приступив до виконання робіт спростовуються матеріалами справи та поясненнями самого ж позивача, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що позовні вимоги, у тому вигляді як вони заявлені в позові, не доведені належними та допустими доказами.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлено 31.01.2018 року.

Головуючий

Судді