П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 563/1115/15-ц

провадження № 22-ц/787/166/2018

25 січня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В.(суддя-доповідач), Григоренка М.П., Шимківа С.С.

секретар судового засідання:Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк"

відповідач - ОСОБА_4

представник відповідачки - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Корецького районного суду Рівненської області в складі судді Загородько Н.А. від 13 листопада 2017 року, ухваленого в 13год.01хв. в м.Корець,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 471,71 доларів США, що еквівалентно 179 684,97 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 березня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладений договір про відкриття карткового рахунку і обслуговування кредитної карти «Авторосрочка», на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 10 тис. доларів США зі сплатою 1,21% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення до 25 березня 2010 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань, утворилась зазначена вище заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Останнім рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено за пропуском строку позовної давності.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" вказує, що рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вважає висновок суду першої інстанції про пропуск строку позовної давності таким, що суперечить нормам матеріального права та умовам договору.

Зазначає, що судом не застосована правова позиція, викладена у постановах ВСУ від 6.11.2013року у справі №6-116цс13 та від 9.08.2017року у справі №6-2322цс16, відповідно до яких якщо умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання,які деталізують обов'язок позичальника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Покликається на правову позицію, викладену у постанові ВСУ від 2.12.2015року у справі №6-249цс15 і доводить те, що оскільки умовами договору не обумовлено строків нарахування за окремими його зобов'язаннями, тому до строків нарахувань відсотків, пені, штрафів необхідно виходити із положень ч.1 ст.1048 ЦК України. Кошти відповідачкою у належному розмірі повернуто не було, то банк має законні підстави для нарахування на залишок заборгованості за кредитом до моменту виконання зобов'язань за ним відсотки, комісію та неустойку.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк", суд першої інстанції виходив із наявності заборгованості по кредитному договору, укладеному між сторонами, однак відмовив у його задоволенні за пропуском строку позовної давності, про застосування якої просила відповідача у поданій письмовій заяві

Такий висновок відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Судом встановлено, що 30 березня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладений договір про відкриття карткового рахунку і обслуговування кредитної карти «Авторосрочка», на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 10 тис. доларів США для придбання транспортного засобу ГАЗ-2705, 2005 року випуску зі сплатою 1,21 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення до 25 березня 2010 року.

Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено заставою рухомого майна. Факт отримання кредиту відповідачем не оспорюється.

Як вірно встановлено судом першої інстанції останній платіж в сумі 524,77 дол. США ОСОБА_4 здійснено 11.11.2008року, після чого жодної оплати з метою погашення кредиту нею не проводилося.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором станом на 6.10.2015 року заборгованість відповідачки перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 8471,71 доларів США, яка складається: 2460,53 доларів США. - заборгованість за кредитом; 2408,59 доларів США. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3602,59 доларів США. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Заперечуючи проти заявлених вимог, ОСОБА_4 13.11.2017року подала до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності. (а.с.212).

Суд першої інстанції правильно застосував строки позовної давності з огляду на таке.

Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Встановлено, що відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в період з 1 по 20 число кожного місяця в розмірі 2,5 % від суми використаних в рахунок кредитного ліміту коштів. Щомісячний платіж включає суму нарахованих на залишок заборгованості по кредитному ліміту відсотків. Кінцевий строк повного повернення кредиту - 25.03.2010року.

Таким чином наступний платіж повинен був бути здійснений з 1 по 20 листопада 2008року і в цілому кредит мав бути повернутий до 25.03.2010року. З позовом про стягнення боргу позивач звернувся лише у жовтні 2015року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

У рішенні від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії" Європейський суд з прав людини зазначив: позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю.

Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду.

За наведеного, колегія суддів вважає, що зі спливом строку позовної давності припиняється право вимоги (переслідування або притягнення до суду) боржника, а отже припиняється зобов'язання в розумінні ст.509 Цивільного кодексу України, а тому доводи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення відсотків та пені є не обґрунтованими.

Покликання скарги на правові позиції, викладені у постановах ВСУ від 6.11.2013року у справі №6-116цс13, від 9.08.2017року у справі №6-2322цс16 та від 2.12.2015року у справі №6-249цс15 є безпідставними, оскільки вони стороною застосовується до виниклих правовідносин не вірно та зводяться до самостійного їх тлумачення банком з метою винесення рішення про задоволення позову.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375, 381,382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2017 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 січня 2018 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Григоренко М.П.

Шимків С.С.