Справа № 182/6988/17
Провадження № 2/0182/817/2018
У Х В А Л А

Іменем України

01.02.2018 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", третя особа: Службова особа - керівник підприємства Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", Державна служба України з питань праці у Дніпропетровській області, про зміну формулювання наказу роботодавця про звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ "Нікопольський завод феросплавів", третя особа: Службова особа - керівник підприємства ПАТ "Нікопольський завод феросплавів", Державна служба України з питань праці у Дніпропетровській області, про зміну формулювання наказу роботодавця про звільнення.

Відповідно до ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року, позивачу було надано строк для усунення недоліків, оскільки подана позовна заява не відповідала вимогам ст.119 ЦПК України ( в редакції від 18 березня 2004 року), виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

В позовній заяві ОСОБА_1 були зазначені дві вимоги немайнового характеру, зокрема: позивач просив суд змінити формулювання причини звільнення в наказі керівника ПАТ "Нікопольський завод феросплавів", вказавши підставу звільнення "З ініціативи працівника на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України", а також просив суд зобов"язати ПАТ "Нікопольський завод феросплавів" внести відповідні зміни до трудової книжки працівника, відповідно до інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників" від 27 вересня 1993 року, затвердженого Міністерством юстиції України від 17 серпня 1993 року № 110.

Як вбачалося з викладених вимог, вони не пов"язані із стягненням заробітної плати та поновленням на роботі. Такі вимоги є об"єктом справляння судового збору, який розраховується у відповідності до ставок, встановлених Законом України «Про судовий збір».

Таким чином, розмір судового збору за дві позовні вимоги немайнового характеру повинен був складати 1280 грн. 00 коп. Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 при подачі позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., доплаті підлягала сума в розмірі 640 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.04.1994 року, № 18 від 26.10.1995 року, № 15 від 25.05.1998 року «Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах, що стосуються звільнення працівника з роботи слід залучати в якості третьої особи службову особу-керівника підприємства.

Проте, в позовній заяві не зазначено третьою особою керівника, який прийняв рішення про звільнення позивача. Натомість, в позовній заяві зазначено в якості третьої особи: Державну службу України з питань праці у Дніпропетровській області, а також Уповноваженого Верховною Радою України. Однак, позивачем не викладено суду як мотивів, так і доказів того, що рішення в справі може вплинути на права та обов"язки осіб, які ОСОБА_1 зазначив в позовній заяві в якості третіх осіб, так як ним фактично оскаржується наказ про підстави звільнення.

Зокрема, позивачем в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, не викладено обставини, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги щодо зміни формулювання причин звільнення. Є незрозумілим, також на які підстави останній посилається, висуваючи таку вимогу. Що саме порушив відповідач, видаючи такий наказ, та чим позивач обґрунтовував вимогу зміни підстав звільнення, останній також не мотивував в позові, як і вимогу зобов`язати відповідача внести в його трудову книжку відповідні зміни.

20 грудня 2017 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, згідно якої передбачені недоліки ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровсьокї області від 11 грудня 2017 року були виконанні частково.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві в якості третьої особи зазначив: службова особа - керівник підприємства Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів". Однак, позивачу у позовній заяві в якості третьої особи слід було вказати відповідну службову чи посадову особу з зазначенням зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування), якою позивача було звільнено з роботи, оскільки спірні правовідносини зачіпають її інтереси і без неї справу розглянути не можливо.

У відповідності до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року), позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Однак, в уточненій позовній заяві від 20 грудня 2017 року вищевказані відомості відсутні.

Крім того, в ухвалі Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року зазначено, що позивачу необхідно було викласти як мотиви, так і докази залучення в якості третьої особи Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області. При цьому, ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві зазначив, що залучення до участі у справі в якості третьої особи здійснюється на підставі ст. 35, 36 ЦПК України та постанови КМУ від 11 лютого 2015 року №96 "Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці", а саме: пункт третій зобов"язує здійснювати державний контроль з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. А тому, ухвалене рішення може вплинути на права та обов"язки сторін, як позивача, так і відповідача, а також, в тому числі, на право позивача пред"явити позов про неналежного виконання обов"язку щодо здійснення контролю з приводу питань нагляду за додержанням законодавства.

Однак, відповідно до вищевказаних статей ЦПК України (в редакції від 18 березня 2004 року), які втратили свою чинність із набранням та вступу в законну силу ЦПК України від 15 грудня 2017 року, дані вимоги не підпадають під норми діючого законодавства.

Статтею 53 ЦПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї зі сторін.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно було уточнити та викласти як мотиви, так і докази, яким саме чином пред"явлені вимоги до ПАТ "Нікопольський завод феросплавів" щодо зміни формулювання наказу роботодавця про звільнення, можуть вплинути на права та обов"язки вищевказаної третьої особи.

Також, в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 адресу місця знаходження третьої особи - Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області - вказує як м.Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 17/424, хоча відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, назва юридичної особи значиться, як Головне управління держпраці у Дніпропетровській області (Управління держпраці) та адреса місця знаходження не співпадає з адресою, вказаною в уточненій позовній заяві.

Тому, ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровсьокї області від 26 грудня 2017 року позовну заяву повторно було залишено без руху для надання строку для усунення недоліків позивачем.

Вищевказану ухвалу супровідним листом було направлено за вказаною ОСОБА_1 адресою, однак 31 січня 2018 року конверт до суду повернувся з відміткою "за строками зберігання".

Згідно з вимогами ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 1989 року по справі «Юніон Аліметаріа ОСОБА_2 проти Іспанії», заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року), суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач, відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, позивачем недоліки не виправлені, вказану вище позовну заяву, відповідно до ст.185 ЦПК України, необхідно вважати неподаною та повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України,суддя -

УХВАЛИВ :

Позовну заявуОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", третя особа: Службова особа - керівник підприємства Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", Державна служба України з питань праці у Дніпропетровській області, про зміну формулювання наказу роботодавця про звільнення, - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз"яснити позивачу, що згідно з ч.7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_3