Справа № 761/6545/17
Провадження № 2/761/341/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

за участі відповідача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах з врахуванням заяви про збільшення розміру заявлених вимог від 01.09.2017 року позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у сумі 28 220,33 грн. та неустойку (пеню) за період з 01.09.2016 року по 30.04.2017 року за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини в сумі 8 518,38 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4.

За рішеннями суду шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу на утримання дитини. Позивач подала виконавчий лист для примусового виконання рішення суду, проте відповідач рішення суду не виконував, а тому за період з 01.09.2016 року по 30.04.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 28 220,33 грн.

А тому на підставі ст.ст. 195, 196 СК України позивач просить стягнути заборгованість за аліментами та пеню.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились. Суд визнавав явку позивача в судове засідання обов'язковою, проте позивач виклики суду проігнорувала та її представник звернулась до суду з клопотанням про слухання справи в їх відсутність.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що рішення суду про стягнення аліментів було прийнято ще до розірвання шлюбу між сторонами. Відповідач, починаючи з червня 2014 року сплачував аліменти, але після звільнення у травні 2016 року за домовленістю з позивачем сплачував аліменти на її картку. Потім з невідомих причин позивач подала позов до суду. Державний виконавець не повідомив про існування заборгованості. Як зазначає відповідач, він не знав про нарахування аліментів згідно з ч.3 ст.195 СК України, тому він сплачував аліменти за домовленістю з позивачем різними сумами. Розрахунок заборгованості, який зазначений в довідці від 31.01.2017 року не зрозумілий. В період з серпня 2016 року по січень 2017 року сплачено 19 809,97 грн. аліментів. В даний час він не має стабільного заробітку, постійної роботи, доходи є нерегулярними. А тому просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, оскільки відсутня його вина у виникненні заборгованості.

А тому у відповідності до положень статті 223ЦПК України суд продовжив розгляд справи у відсутність сторони позивача.

У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вислухавши сторони, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.2 ст.195 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч.3 ст.195 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Разом із тим згідно з ч.3 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Отже, розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006р. - передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються /стягуються/ щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості.

Як встановлено в судовому засіданні, 22 квітня 2008 року зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23.06.2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був офіційно працевлаштований по 31.05.2016 року та з його доходу, починаючи з вересня 2014 року по травень 2016 року, вираховувались аліменти, що підтверджується довідкою

Після звільнення відповідач сплачував аліменти на банківський рахунок позивача, що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи та взяті державним виконавцем при здійсненні нарахування заборгованості по аліментах.

У відповідності до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідач зазначив, що він за погодженням з позивачем сплачував аліменти на її банківський рахунок та йому не було відомо, що виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні, оскільки будь-яких повідомлень від державного виконавця за місцем свого проживання він не отримував.

Також відповідач в судовому засіданні пояснив, що державний виконавець після відкриття виконавчого провадження не розрахував заборгованість зі сплати аліментів та не повідомив про її існування. В судовому засіданні не надано суду доказів на спростування зазначеного відповідачем.

Відповідач в період серпень 2016 року по січень 2017 року сплачував аліменти на утримання сина, що підтверджується квитанціями та довідкою-розрахунком, складеною державним виконавцем 04.01.2018 року.

Позивач, звертаючись до суду з позовом посилається на довідку розрахунок від 31.01.2017 року здійснену державним виконавцем, згідно з якою станом на 31.01.2017 року заборгованість за аліментами за період з серпня 2016 року по січень 2017 року становить 26 227,00 грн.

Проте сторона відповідача в судовому засіданні пояснила, що зазначена довідка не вірно відображає заборгованість за аліментами та надали суду довідку від 01.09.2017 року згідно з якою заборгованість по аліментам станом на 01.09.2017 року становить 13 763,48 грн. Зазначену заборгованість відповідач не заперечував.

Також довідкою підтверджується, що відповідач сплачував аліменти щомісячно.

Таким чином судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує існування заборгованості за аліментами, проте вона виникла не з його вини. А тому, оскільки платник аліментів зобов'язаний сплатити заборгованість за аліментами на виконання рішення суду та у випадку, якщо він не сплачує таку заборгованість державний виконавець не позбавлений можливості вчинити всі необхідні виконавчі дії у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», стягнення заборгованості за рішенням суду призведе до штучного збільшення сум, які підлягають стягненню з платника аліментів, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за аліментами.

Щодо позовних вимог про стягнення пені у зв'язку з несплатою аліментів необхідно зазначити, що відповідач сплачував аліменти за погодженням із позивачем, оскільки дану обставину не спростовано в судовому засіданні позивачем, яка не з'явилась в судове засідання хоча суд і визнавав її явку обов'язковою для надання пояснень; державний виконавець у порушення положень Закону України «Про виконавче провадження» не повідомляв платника аліментів про існування заборгованості, тому суд вважає, що в даному випадку відсутня вина відповідача у виникненні заборгованості та з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин відсутні підстави для стягнення пені з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 січня 2018 року

Суддя: Н.Г.Притула