АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/1265/17 22-ц/774/681/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 171/1265/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув в порядку письмового провадження в порядку ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року, яке ухвалене суддею Хоруженко Н.В. у м. Апостолове Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»(далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 29.01.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України»,та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 744/3, за умовами якого він отримав в кредит грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18% на рік строком повернення до 28.01.2018 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором в частині сплати кредиту та відсотків за його користування, виникла заборгованість, у зв'язку з чим 13.10.2016 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту, процентів та інших платежів за договором.

Враховуючи часткове погашення відповідачем заборгованості, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 08.08.2017 року в сумі 47610,11 грн., яка складається з наступного: 5000,38 грн. - строкова заборгованість по кредиту, 1664,78 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 6,65 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 85,24 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 21670,50 грн. - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу, 155,08 грн. - прострочена заборгованість по процентам, 0,54 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів, 181,00 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів, 18744,05 грн. - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення процентів.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 744/3 від 29.01.2008 року в сумі 40822,89 грн., яка складається з наступного: 89,48 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 21792,62 грн. - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу, 181,92 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів, 18758,87 грн. - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення процентів.

В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позову, посилаючись на те, що суд не врахував, що положеннями укладеного кредитного договору не передбачена відповідальність за не повернення кредитних коштів у вигляді інфляційних нарахувань, а тільки щодо стягнення пені та штрафу, тому судом безпідставно стягнуто з нього на користь позивача інфляційні витрати. Крім того, суд не врахував що заборгованість за кредитним договором ним повністю погашена ще до строку його закінчення, а тому нарахування інфляційних витрат є неправомірним.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.01.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 744/3, за умовами якого ОСОБА_1 отримав в кредит грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. на споживчі потреби зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18% на рік строком повернення до 28.01.2018 року (а.с. 14-17).

13 жовтня 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» направив ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення суму кредиту, сплату процентів та інших платежів за договором у зв'язку з порушенням ним зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення суми кредиту, сплати процентів за кредитним договором та інших платежів (а.с. 21).

Заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 06.06.2017 року склала 53634,77 грн., з яких: 11245,68 грн. - заборгованість по кредиту, 35,11 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 21632,83 грн. - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу, 1447,86 грн. - прострочена заборгованість по процентам, 364,05 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів, 172,05 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів, 18736,54 грн. - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення процентів (а.с. 5, 6- 9).

Станом на 08.08.2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором склала 47610,11 грн., з яких: 5000,38 грн. - строкова заборгованість по кредиту, 1664,78 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 6,65 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 85,24 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 21670,50 грн. - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу, 155,08 грн. - прострочена заборгованість по процентам, 0,54 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів, 181,00 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів, 18744,05 грн. - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення процентів (а.с. 44, 45-48).

У зв'язку з погашенням відповідачем ОСОБА_1 05 жовтня 2017 року заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 27.10.2017 року становить 40822,89 грн. яка складається з наступного: 89,48 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 21792,62 грн. - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу, 181,92 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів, 18758,87 грн. - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення процентів (а.с. 65).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України», суд першої інстанції виходив з доведеності факту неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором боржником ОСОБА_1 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та права банку, у зв'язку з цим, вимагати від відповідача стягнення грошових сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

До кредитних правовідносин застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частинами першою і другою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Зі змісту наведених норм випливає висновок, що зобов'язання з кредитного договору передбачає єдиний обов'язок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 1.5 умов укладеного кредитного договору позичальник ОСОБА_1 зобов'язався щомісячно до 30 числа місяця, заступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 833,33 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ «Ощадбанк» починаючи з лютого 2008 року на відповідні рахунки позичальника, з остаточним погашенням кредиту не пізніше 28.01.2018 року, згідно графіку погашення суми кредиту та відсотків (а.с. 14-16,17).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, з лютого 2008 року відповідач своєчасно здійснював погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, однак, з грудня 2011 року погашення заборгованості здійснював з порушенням строків сплати, що й спричинило виникнення заборгованості, яку відповідачем було погашено 05 жовтня 2017 року (а.с. 6-9, 65).

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про право позивача вимагати застосування положень ст. 625 ЦК України до врегулювання спірних правовідносин в частині стягнення 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 89,48 грн., втрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу в розмірі 21792,62 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 181,92 грн., втрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення процентів в розмірі 18758,87 грн., всього на загальну суму 40822,89 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та стягнутою ним грошовою сумою, правильність нарахування якої відповідачем належними та допустимими доказами не спростована.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, суд першої інстанції не врахував, що положеннями укладеного кредитного договору не передбачена відповідальність за не повернення кредитних коштів у вигляді інфляційних нарахувань, а тільки щодо стягнення пені та штрафу, тому судом безпідставно стягнуто з нього на користь позивача інфляційні витрати колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Так, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, інфляційні втрати, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, й їх застосування не залежить від того, чи передбачені вони умовами укладеного між сторонами кредитного договору.

Не може погодитися колегія суддів й з доводами апеляційної скарги відповідача щодо неправомірного нарахування інфляційних втрат з огляду на те, що заборгованість за кредитним договором відповідачем повністю погашена ще до строку закінчення кредитного договору, оскільки правове значення для застосування ст. 625 ЦК України є сам факт невиконання грошового зобов'язання в обумовлені договором строки, а не строк дії кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1, - залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: