АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1230/2018 Головуючий у 1-й інстанції - Виниченко Л.М.
ПОСТАНОВА

15 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів :

головуючого судді - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

У березні 2017 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначав, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що в них різні погляди на сімейне життя та вказував, що подружні відносини між ними припинилися з березня 2017 року, з того часу вони не ведуть спільного господарства та разом не проживають. Дітей від шлюбу не мають.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, позивач, у грудні 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, а провадження у справі - закрити. Зазначає, що дане рішення ухвалено при неповному дослідженню всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального справи, оскільки врахувавши до уваги довідку відповідача про її вагітність,суд мав повернути заяву без розгляду позивачеві, а не розглядати справу по суті позовних вимог

При розгляді даної справи судом першої інстанції встановлено, що сторони уклали шлюб 30.06.2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 442 (а.с. 4).

У березні 2017 року ОСОБА_1 пред'явив позов до суду про розірвання шлюбу між ним та відповідачем.

Відповідно до довідки від 23.10.2017 року № 229 виданою Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр Дніпровського району м. Києва» філією № 2 ОСОБА_2 перебуває на обліку з приводу вагітності у жіночій консультації, строк вагітності 18 тижнів ( а.с.17).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 вагітна, а матеріали справи не містять доказів щодо протиправної поведінки стосовно позивача та/або визнання батьківства зачатої дитини іншою особою, як це передбачено нормою ст. 110 СК України..

Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у складі колегії суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму за №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив, що згідно з ч. 2 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року.

Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв'язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (частини 3, 4 ст. 110 СК).

Отже, встановивши ту обставину, що відповідач у справі на день пред'явлення позову є вагітною та не встановивши обставин зазначених у частинах 3, 4 ст. 110 СК України, суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі, а не розглядати позов про розірвання шлюбу по суті.

На підставі викладеного рішення суду не відповідає положенням чинного законодавства , внаслідок чого підлягає скасуванню з закриттям провадження за даним позовом.

Керуючись ст. ст. 367,368,374, 377, 381, 383, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції , -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 рокускасувати.

Провадження в справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів .

Головуючий : Судді: