БІЛОВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2018 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд

у складі: головуючого-судді Цимбал Ю.Ю.

при секретареві: Багрій А.О.

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Біловодська Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (вул. Зарічна, 8 с. Верхньобогданівка Станично-Луганського району Луганської області), в інтересах якої діє ОСОБА_2 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 929 від 21 травня 2009 року) до Станично-Луганської районної державної адміністрації Станично-Луганського району Луганської області (вул. Центральна, 25 смт. Станиця Луганська Луганської області), Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області (площа Миру, 5 с. Верхньобогданівка Станично-Луганського району Луганської області), третя особа Головне управління Держгеокадастру у Луганській області (вул. Москва-Донбас, 34 смт. Станиця Луганська Луганської області) про визнання права власності на земельну частку (пай) та виділення в натурі земельної частки (паю), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Станично-Луганської районної державної адміністрації Станично-Луганського району Луганської області, Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області; третя особа Головне управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання права власності на земельну частку (пай) та виділення в натурі земельної частки (паю).

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що у період з 1986 року по 2000 рік майже безперервно працювала в КСП «Червоний прапор» дояркою та мала право на включення до списку членів КСП, які мають право на отримання земельної частки (паю). Її було включено до цього списку, але при оформленні сертифікату на право на земельну ділянку (пай) їй помилково не видали вказаний документ та в подальшому вона не змогла оформити державний акт про право власності на землю.

Зазначала, що неодноразово зверталася до різних інстанцій за вирішенням питанням права власності на земельну ділянку (пай), яка належала їй як члену КСП «Червоний прапор», однак, усні звернення не дали результату, у звязку з чим вона і звернулася до суду.

У звязку з наведеним просила суд поновити їй строк позовної давності для звернення до суду та визнати за нею право на земельну чатку (пай) розміром 8,73 умовних кадастрових гектарів, вартістю 187 246 грн. 91 коп., з них: рілля 7,07 га, сіножаті 0,02 га, пасовища 1,64 га, яка належить КСП «Червоний прапор» Станично-Луганського району Луганської області на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № НОМЕР_1, виданого КСП «Червоний прапор» Станично-Луганського району Луганської області на підставі рішення VI сесії 22 скликання Станично-Луганської районної Ради від 30 жовтня 1995 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 7.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник позивача просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі: Станично-Луганська районна державна адміністрація Станично-Луганського району Луганської області та Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області просили слухати справу за відсутності їх представника. Позовні вимоги позивача визнають.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Луганській області належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду до зали суду не прибув, надавши через канцелярію суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач завідомо знала про своє право на земельну частку (пай) у 1995 році. Вважає, що позивачем не надано обґрунтованих підстав поважності пропуску строку звернення до суду протягом 12 років.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до трудової книжки колгоспника від 26 липня 1984 року ОСОБА_1 з 1986 року по 2000 рік працювала дояркою в Колгоспі «Червоний прапор», яке згодом реорганізувався в КСП «Червоний прапор» (а.с. 4).

Із списку осіб, включених до розподілу земельного фонду, проживаючих в ІНФОРМАЦІЯ_1 від 1995 року вбачається, що під № 193 місяться відомості про включення до членів колгоспу (КСП) «Червоний прапор» ОСОБА_1 (а.с. 9).

30 жовтня 1995 року КСП «Червоний прапор» одержало Державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ № НОМЕР_1 (а.с. 5,6).

Хоча ОСОБА_1 і включена до списку осіб, доданого до цього державного акта - сертифікат на право на земельну частку (пай) їй не видавався.

Із інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 01 вересня 2017 року № 29-12-0.31-3642/2-17 згідно списків до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № НОМЕР_1 від 30 жовтня 1995 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 7 у списку № 1 працюючих членів КСП «Червоний прапор» під № 193 зазначена ОСОБА_1 Середній розмір земельної частки (паю) колишнього КСП «Червоний прапор» становить 8,73 умовних кадастрових гектарів, з них: рілля 7,07 га, сіножаті 0,02 га, пасовища 1,64 га. Вартість однієї земельної частки (паю) становить: рілля 21 390,7 грн., сіножаті 18,44 грн., пасовища 1461,8 грн. станом на 01 сіня 2017 року вартість земельної частки (паю) складає 187 246 грн. 91 коп. з урахуванням коефіцієнту індексації 4,796 та коефіцієнту 1, 756 згідно Постанови КМУ від 31 жовтня 2011 року № 1185 (а.с. 10).

Із повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 20 грудня 2017 року № 29-12-0.205717/2-17 слідує, що станом на 01 січня 2016 року на території Верхньобогданівської сільської ради станично-Луганського району Луганської області враховується: 647, 97 га земель запасу, з них сільськогосподарських земель 362,0970 га; з яких у свою чергу рілля складає 152,1035 га, пасовища 131,3447 га; 50,7548 га земель резервного фонду, з них сільськогосподарських земель 33,7548 з яких у свою чергу рілля складає 0,1335 га, сіножаті 1,2213 га, пасовища 32,4000 га.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай мають члени КСП, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як слідує з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, вкладених у п. 24 його Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами ст. ст. 22, 23 ЗК України (у редакції 1990 року) та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, до даного до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з'ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з трудової книжки колгоспника ОСОБА_1, остання протягом 1995 року працювала КСП «Червоний прапор» дояркою.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 являлася членом КСП «Красне знамя» та включенна в 1995 році до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), однак у подальшому сертифіката на земельну частку (пай) не отримала, тобто право позивача було порушено в 1995 році, проте ОСОБА_1 лише у вересні 2017 року звернулася до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР 1963 року, оскільки дані правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року.

Відповідно до п. 6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього правового акту про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

Разом з тим, відповідно до ст. 71 ЦК УРСР 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Статтею 76 ЦК УРСР встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78,79 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 80 ЦК УРСР 1963 року що закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Поважними є причини, що повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача для вчасного звернення до суду.

У силу вимог ст. 75 ЦК УРСР 1963 року позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейськи судом незалежно від заяви.

Наведені вище обставини справи свідчать про те, що позивачкою з моменту видачі КСП «Червоний прапор» у 1995 році Державного акта про право колективної власності на землю з долученим до нього списком осіб - членів колективного сільськогосподарського підприємства до вересня 2017 року не вчинялося будь-яких дій для встановлення її права на земельну частку (пай), тобто нею пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Судом також враховується, що позивачка на момент видачі Державного акта про право колективної власності на землю з 1985 року постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2, що обслуговується Верхньобогданівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, а тому повинна була дізнатися про порушене право стосовно не видачі їй сертифікату, однак доказів в підтвердження наявності поважних причин пропуску такого строку з жовтня 1995 року не навела, а лише вказала, що неодноразово зверталася до різних інстанцій за вирішення питанням її права власності на земельну ділянку (пай), яка належала їй як члену КСП, а тому не мала можливості вирішити своє порушене право на земельну частку (пай), але будь-яких переконливих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності не надала, що є підставою для відмови в позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повиння була довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знала про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не могла дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати в даному випадку строк позовної давності, оскільки позивач хоч прохлав суд поновити строк позовної давності, так не навела поважних причин пропуску строку позовної давності, а отже з урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 71, 76, 80 ЦК України (в ред. 1963 року), ст.ст. 22, 23 ЗК України (в ред. 1990 року), Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Станично-Луганської районної державної адміністрації Станично-Луганського району Луганської області, Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання права власності на земельну частку (пай) та виділення в натурі земельної частки (паю).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Луганської області через Біловолський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Ю.Ю. ЦИМБАЛ