Номер провадження: 22-ц/785/3954/18
Номер справи місцевого суду: 522/7814/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Калараш А.А.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення і зняття з реєстрації місця проживання, вселення, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Ільченко Н.А. 29 вересня 2017 року у м. Одесі,-

встановила:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення і зняття з реєстрації місця проживання, вселення (а.с. 2-5).

В обґрунтування позову зазначив, що позивач є власником кв. № 18, що розташована у буд. № 12 по вул. Армійській в м. Одесі, на підставі договору купівлі-продажу від 15 грудня 2011 року, укладеного між ним і відповідачем ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р. № 1626. Пунктом 5 вказаного договору купівлі-продажу передбачено, що за домовленістю сторін продавець та члени його сімї зобовязані звільнити згадану квартиру та знятися з реєстрації за адресою цієї квартири не пізніше 15 січня 2012 року, п. 8 цього договору передбачено, що продавець свідчить, що в відчужуваній квартирі проживає та зареєстрований член його сімї ОСОБА_4, який повідомлений продавцем про продаж квартири та не заперечує звільнити квартиру і знятися з реєстрації за адресою цієї квартири у термін, зазначений в цьому договорі, але відповідачі до теперішнього часу проживають у спірній квартирі та місце проживання відповідача ОСОБА_4 зареєстровано за адресою цієї квартири, що призводить до порушення його права власності.

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання удаваним укладеного між ними 15 грудня 2011 року договору купівлі-продажу квартири № 18, що розташована у буд. № 12 по вул. Армійській в м. Одесі, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р. № 1625, та про застосування до цього договору правил, які регулюють відносини за договором застави, і про поновлення права власності на вказану квартиру (а.с. 91-94).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2017 року цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення і зняття з реєстрації місця проживання та про вселення і цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним та поновлення права власності обєднані в одне провадження (а.с. 82-83).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним та поновлення права власності залишено без розгляду у звязку із повторною неявкою позивача у судове засідання (а.с. 146).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні належною йому на праві власності кв. № 18, що знаходиться в буд. № 12 по вул. Армійській в м. Одесі, шляхом виселення з цієї квартири ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також шляхом зняття ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Вселено ОСОБА_3 в належну йому на праві власності кв. № 18, що знаходиться у буд. № 12 по вул. Армійській в м. Одесі. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4та ОСОБА_5 у відшкодування судових витрат в рівних частках 1920,00 гривень, тобто з кожного по 640 гривень, на користь ОСОБА_3 (а.с. 147-149).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме, на думку апелянта, судом першої інстанції не було прийнято до уваги факт звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів із заявою про незаконне заволодіння ОСОБА_3 спірною квартирою (а.с. 200).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 грудня 2011 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р. № 1626, за умовами якого ОСОБА_2 передав у власність, а ОСОБА_3 прийняв у власність квартиру під № 18, що знаходиться у будинку № 12 по вул. Армійській в м. Одесі, та, на підставі цього договору, КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 28 грудня 2011 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Станом на дату судового розгляду даної справи укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 договір купівлі-продажу спірної квартиру від 15 грудня 2011 р. за Р.№ 1626 у встановленому законом порядку не визнано недійсним.

Пункт 5 вказаного Договору купівлі-продажу від 15 грудня 2011 року передбачає, що за домовленістю сторін продавець та члени його сімї зобовязані звільнити квартиру та знятися з реєстрації за адресою цієї квартири не пізніше 15 січня 2012 р.

Згідно п. 8 Договору продавець свідчить, що в відчужуваній квартирі проживає та зареєстрований член його сімї ОСОБА_4, який повідомлений продавцем про продаж квартири та не заперечує звільнити квартиру та знятися з реєстрації за адресою цієї квартири у термін, зазначений в цьому договорі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право власності відповідача ОСОБА_2 на спірну квартиру, після відчуження ним цієї квартири на користь позивача ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, як і його право користування спірною квартирою, вважається припиненим, а право користування цією квартирою, яке належить відповідачам ОСОБА_4 і ОСОБА_5, є похідним від права власності та права користування цією квартирою, яке належало її колишньому власнику ОСОБА_2

Крім того, після укладення між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 договору купівлі-продажу спірної квартири від 15 грудня 2011 р., між ОСОБА_3 і відповідачами не укладались будь-які договори щодо спірної квартири.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право власності є непорушним.

Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що права та законні інтереси позивача ОСОБА_3 були порушені незаконними діями відповідачів, а тому підлягали судовому захисту.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2, в якості підстави незаконності рішення суду першої інстанції, на звернення апелянта 17 серпня 2017 року до Приморського ВП ГУНП України в Одеській області із письмовою заявою про порушення кримінального провадження за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_3 спірною квартирою, оскільки факт звернення до правоохоронних органів, без постановлення вироку у кримінальному провадженні, не може бути підставою для висновку щодо доведеності вини особи у скоєнні злочину, передбаченого КК України. ОСОБА_2 до апеляційного суду не надано жодного документу щодо руху кримінального провадження та його наслідків.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 25 жовтня 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.М. Таварткіладзе

ОСОБА_7