РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Кремінна

Справа № 414/2163/18

Провадження № 2/414/535/2018

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Кремінської територіальної громади в особі Кремінської міської ради Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2018 року позивач звернулася до Кремінського районного суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. Згодом позивач уточнила позовні вимоги, просила визнати за нею права забудовника на будинок в порядку спадкування та зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,0756 га, кадастровий № НОМЕР_2, цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та недобудованого будинку № 27, готовністю 44%, розташованого на вказаній земельній ділянці. Спадкоємцями вказаного майна є позивач та відповідач - брат позивача ОСОБА_2 Позивач спадщину прийняла, оскільки проживала разом з батьком на момент його смерті. Відповідач спадщину не приймав. Після смерті батька позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. У видачі свідоцтва про право на спадщину на недобудований будинок приватний нотаріус відмовив позивачу у зв'язку з тим, що спадкове майно є об'єктом незавершеного будівництва та не зареєстроване у встановленому законом порядку за спадкодавцем. Позивач зазначила, що якщо будівництво здійснюється згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обов'язки, як забудовника, входять до складу спадщини. З огляду на це просить визнати за нею права забудовника на нерухомість на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 з правом здачі в експлуатацію та отримання на її ім'я документів, що засвідчують право власності.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити, надали суду пояснення по суті позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав, просив розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи - Кремінської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив розглянути справу без його участі.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані суду письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 8).

Родинні відносини між позивачем та померлим, як між донькою та батьком, підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_4 (а.с. 7) та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с. 6).

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 10.01.2018 року № 414/2249/17 ( набрало законної сили 09.02.2018 року) встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Відповідно до даних технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1, готовністю 44%, складеного 15.07.1994 року Бюро технічної інвентаризації м. Кремінна, а також згідно листа КП «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» від 09.07.2018 року № 217, станом на час проведення останньої технічної інвентаризації 15.07.1994 року на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, розташований об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, готовністю 44%, з будівлями та спорудами. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 01 січня 2013 року право власності на об'єкт нерухомого майна «об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, готовністю 44%, з будівлями та спорудами», розташований в АДРЕСА_1, належний ОСОБА_3, в КП «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» не зареєстроване. Інформація щодо дійсних розмірів площ та технічного стану нерухомого майна за вищевказаною адресою на 09.07.2018 р. в КП «Кремінське БТІ» відсутня (а.с. 9-17, 20).

Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого відділом Держкомзему в Кремінському районі 20.10.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 49 (а.с. 60) та копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.07.2018 року № НВ-018 (а.с. 61-63), земельна ділянка, на якій розташований вказаний об'єкт незавершеного будівництва належала на праві власності померлому ОСОБА_3.

17.07.1979 року між ОСОБА_3 та Виконкомом Кремінської міської ради депутатів трудящих м. Кремінна Ворошиловградської області, укладено Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності, посвідчений 05.10.1979 р. нотаріусом Кремінської державної нотаріальної контори Процик Н.Є., за реєстром № 2445 (а.с. 65). Вказаний договір укладено на підставі Рішення виконкому Кремінської міської Ради депутатів трудящих № 215 від 17.07.1979 р. про відвід земельної ділянки. Згідно умов вказаного договору, ОСОБА_3, як забудовник прийняв на себе обов'язок у відповідності з проектом збудувати на наданій земельній ділянці житловий будинок площею 40,70 м2, надвірні будівлі та споруди, а також здійснити інше облаштування прибудинкової території.

Згідно матеріалів спадкової справи № 137/2018 дочка померлого ОСОБА_3, є єдиним спадкоємцем за законом, який фактично прийняв спадщину та звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті померлого і отримала свідоцтво щодо частини спадкового майна, - земельної ділянки. Інформація щодо інших осіб, які прийняли чи виявили бажання прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 за законом чи за заповітом, а також щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, у спадковій справі відсутня (а.с. 47-80).

З матеріалів справи вбачається, що на момент відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_2, будинок АДРЕСА_1, до експлуатації не прийнято, готовність будинку складає 44 %, земельна ділянка, на якій здійснювалось будівництво належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку.

12 липня 2018 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька, а саме на земельну ділянку площею 0,0756 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 996 (а.с. 22-23).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2018 р. № 2856/02-14-137/2018, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на об'єкт незавершеного будівництва, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 не зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку (а.с. 19).

Згідно звіту про оцінку майна № N3 від 09.08.2018р., ринкова вартість об'єкта незавершеного будівництва станом на 09.08.2018 р. складає 33000,00 (тридцять три тисячі) гривень.

Із встановлених обставин вбачається виникнення цивільно-правових відносин з приводу спадкування позивачем майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва.

Згідно положень ст. 1216, 1217, ч.3 ст. 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так, статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, положеннями ч.3 ст. 1268 ЦК України встановлюється, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже матеріалами справи підтверджено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги щодо майна померлого та є такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька.

Крім того, відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно положень ч.2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані процесі цього будівництва.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Згідно з ч.1 ст.190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Права та обов'язки спадкодавця як забудовника, без сумніву, є майновими, оскільки пов'язані із створенням та набуттям власності на нерухому річ, а тому є майном у розумінні ч.1 ст. 190 Цивільного кодексу України.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після ОСОБА_3, але внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на нерухомість, не має змоги оформити своє право. При цьому вказаний будинок є недобудованим, готовністю 44%, а тому до ОСОБА_1 перейшли права ОСОБА_3 на забудову за адресою АДРЕСА_1. Отже вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею прав забудовника на будинок підлягають повному задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачем не ставилося.

Керуючись ст.ст. 10, 76-81, 12, 141, 206, 258, 264-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2), право забудовника житлового будинку, готовністю 44%, з будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, з правом здачі його до експлуатації та отримання документів, що посвідчують право власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Є.М. Акулов