Справа № 405/6942/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді - Драного В.В.

при секретарі - Дерев'янко А.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Іванової Л.А. у цивільній справі № 405/6942/17 за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ВТ-Сервіс» про скасування наказу про звільнення за скороченням штатів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 12.02.2018 року подано заяву про відвід судді Іванової Л.А. у цивільній справі № 405/6942/17 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ВТ-Сервіс» про скасування наказу про звільнення за скороченням штатів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Заява про відвід судді мотивована тим, що суддя Іванова Л.А. виявляє особисту неприязнь до нього ОСОБА_1 внаслідок чого, як на думку заявника, систематично виносить неправомірні рішення по справам де він (ОСОБА_1.) є представником позивача або відповідача. Крім того, зазначає, що суддя Іванова Л.А. раніше розглядала справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ВТ-Сервіс» про стягнення заробітної плати по листку непрацездатності, і винесеним у справі рішенням зазначений позов залишено без задоволення, тим самим винесла, на думку заявника, упереджене та завідомо неправосудне рішення.

Відповідно до п.11 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного-процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

З огляду на викладене, заява про відвід судді, з урахуванням зазначених вище положень ЦПК України, розглядається судом в порядку ст.ст. 36-41 ЦПК України, в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Так, за наслідками розгляду вказаної заяви про відвід судді, суд, який розглядає цивільну справу, дійшовши висновку про необґрунтованість відводу на підставі положень ст.ст. 36, 40 ЦПК України, зупинив провадження у справі. Заяву ОСОБА_1 для вирішення питання про відвід судді передано у порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Відповідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування заяви про відвід судді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.6, ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

В свою чергу, положеннями Цивільного процесуального кодексу України передбачено процесуальне право осіб, які беруть участь у справі, заявити відвід судді, в провадженні якого знаходиться справа. Підстави для відводу судді визначені ст. 36 ЦПК України, за якими суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя (ч.ч. 2, 3 ст. 36 ЦПК України).

Статтею 37 ЦПК України передбачено недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Аналізуючи підстави заявленого представником позивача відводу судді, судом відзначається, що останні зводяться, зокрема, до незгоди представника позивача з ухваленим під головуванням судді Іванової Л.А. судовим рішенням по справі № 405/4130/17 (провадження №2/405/993/17) за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ВТ-Сервіс» про стягнення заробітної плати по листку непрацездатності, яким (рішенням) зазначений позов залишено без задоволення. Вказані доводи ОСОБА_1 не можуть бути підставою для відводу судді, оскільки частиною 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Також судом відзначається, що доводи представника позивача про те, що суддя Іванова Л.А. проявляє особисту неприязнь до ОСОБА_1, внаслідок чого систематично виносить неправомірні рішення по справам, де він (ОСОБА_1.) є представником позивача або відповідача, ґрунтуються на виключно суб`єктивних припущеннях за відсутністю наведення з боку заявника належного обґрунтування такого припущення, та розцінюється судом, як засіб впливу на суддю в зазначений спосіб під час здійснення правосуддя, схилення судді до винесення рішення на користь позивача.

У висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред'являються їм у зв'язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Частиною 2 ст.126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об'єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов'язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи ОСОБА_1 про відвід судді не містять об'єктивних обставин, які можуть слугувати підставою для задоволення поданої заяви про відвід судді, заявлений відвід не вмотивований належним чином, в зв'язку з чим суд не вбачає підстав для відводу судді Іванової Л.А. у цивільній справі № 405/6942/17 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ВТ-Сервіс» про скасування наказу про звільнення за скороченням штатів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об'єктивності та неупередженості судді, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 36-40, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Іванової Л.А. у цивільній справі № 405/6942/17 за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ВТ-Сервіс» про скасування наказу про звільнення за скороченням штатів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Драний В.В.