печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого- судді Литвинової І. В.

при секретарі Чепізі Є.І.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ткач І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення надбавки до заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він працює у ПАТ «Київенерго» з 2008 року. До цього безперервно працював у електроенергетичній галузі, а тому відповідно до чинного законодавства він має право на одержання надбавки за безперервний стаж роботи в електроенергетиці, проте такої надбавки не отримував. З урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача невиплачену надбавку за стаж роботи в електроенергетиці у розмірі 335 257, 52 грн, компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати у розмірі 229 833, 75 грн та моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

16 листопада 2017 року згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Литвиновій І. В.

Ухвалою від 20 листопада 2017 року справа прийнята до провадження, призначена дата судового засідання на 31 січня 2018 року та запропоновано відповідачу подати до початку розгляду справи по суті письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються /т. І а. с. 185/.

31 січня 2018 року представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у судовому засідання з викликом сторін /т. І а. с. 192/.

Суд, з урахуванням думки учасників справи, задовольнив клопотання представника позивача та ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін /т. ІІ а. с. 18/.

У судовому засіданні представник позивач звернувся до суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи орієнтовного розрахунку витрат, які очікує понести позивач у розмірі 10000,00 грн /т. І а. с. 193/.

Суд, з урахуванням думки учасників справи, ухвалив клопотання представника позивача задовольнити та долучити до матеріалів справи орієнтовний розрахунок витрат, які очікує понести позивач /т. 2, а.с. 18/.

31 січня 2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому повністю підтримує заперечення надані при першому розгляді /т. І а. с. 191-196/ та надав відповідні докази. На підтвердження своїх заперечень посилається на наступне. Факт видання наказу про прийняття позивача на роботу підтверджує досягнення між сторонами згоди щодо умов укладеного трудового договору. На час прийняття позивача на роботу і у наступних редакціях колективного договору не була передбачена виплата окремої надбавки за безперервний стаж роботи, а тому відсутнім є факт порушення прав позивача щодо виплати йому відповідної надбавки, оскільки таку надбавку роботодавець йому не нараховував і не відміняв. Згідно з наказом від 23 червня 2001 року № 208 та змінами та доповненнями до Угоди на 2001 рік та положень до неї надбавка за безперервний стаж роботи в електроенергетиці скасована як така, що включена до схеми посадових окладів. Окрім того позивачем не доведено безперервний стаж в енергетиці, а розрахунок невиплаченої надбавки за стаж роботи в електроенергетиці зроблений з помилками. Вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди є безпідставними, оскільки у позивача за час роботи на підприємстві Відповідача з 2008 року до 2015 року ніяких претензій не виникало, а тому моральні страждання є надуманими.

Суд за клопотанням представника позивача оголосив перерву в судовому засіданні з метою надати можливість знайомитися з відзивом на позовну заяву та доказами, якими він обґрунтовується /т. 2 а.с. 19/.

26 березня 2013 року позивач подав до суду відповідь на відзив /т. 2, а.с. 21-24/, у якій зазначає наступне. У Колективних договорах ПАТ «Київенерго» дійсно відсутнє поняття надбавки (що не оспорюється сторонами), і тому позивач за весь період роботи на підприємстві не мав уяви щодо можливості отримання надбавки. Восени 2015 року він отримав юридичну консультацію про наявність у нього права на отримання надбавки. В силу ст. 21 Закону України «Про електроенергетику» виплата надбавки є декларативною, проте вона стає імперативною на підставі Галузевих угод. Тому виплата надбавки є обов'язковою незалежно від того, передбачена її виплата у колективних договорах на підприємствах, чи ні. Виплата відповідачем посадового окладу, який за розмірами є більшим ніж мінімальні гарантії, передбачені Галузевою угодою, не позбавляє відповідача обов'язку виплачувати надбавку. Позивач звертався до відповідача із заявами про досудове врегулювання спірних питань, у тому числі щодо виплати надбавки. Листом від 06 листопада 2015 року № 42АУ/91ПЗ/10414 відповідач повідомив позивача, що ст. 21 Закону України «Про електроенергетику» лише встановлює можливість встановлення надбавки і тому вимоги щодо її виплати є безпідставними. Після подання позову позиція відповідача змінилася та він стверджує, що надбавка є законною і вона виплачується, але вона включена у посадовий оклад позивача. При працевлаштуванні відповідач не повідомив позивача про те, що до його посадового окладу нібито включено і надбавку. У Колективному договорі не згадується про те, що встановлення посадових окладів регулюється наказом від 23.06.2001 № 208 (на який посилається відповідач) з 01 липня 2001 року і не вказується, що формування посадових окладів здійснюється шляхом включення надбавки. Правова природа посадових окладів та надбавки є різною. Згідно чинного законодавства включення надбавки до схеми посадових окладів є неможливим, грубо порушує принцип індивідуальності нарахування надбавки кожному окремому працівнику в залежності від відпрацьованого часу у галузі електроенергетики. Щодо аргументу відповідача про переривання стажу роботи позивача в електроенергетиці позивач зазначає, що до роботи у ПАТ «Київенерго» він працював на НАК «Енергетична компанія України», яка також відноситься до підприємств енергетичної галузі. Відповідно до наказу НАК «Енергетична компанія України» від 30 жовтня 2007 року № 98-т «Про встановлення надбавки» з 01 жовтня 2007 року позивачу була встановлена надбавка у розмірі 20% посадового окладу. Відповідач вказує, що розрахунок позивача щодо невиплаченої надбавки за стаж роботи в електроенергетиці зроблений з помилками, але не вказує в чому саме на його думку помилка. Щодо моральної шкоди, то саме небажання відповідача у добровільному порядку врегулювати трудовий спір та порушення прав працівника протягом більш ніж семи років є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди. Крім того позивач акцентує на тому, що у своєму відзиві від 31.01.2018 відповідач не заперечує, що позивач не отримував надбавку за безперервний стаж роботи в електроенергетиці.

20 серпня 2018 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням про витребування у відповідача колективного договору, що діяв у період з 2008 року до 2018 року /т. ІІ а. с. 31/. Суд, з урахуванням думки учасників справи, ухвалив клопотання задовольнити та зобов'язати представника відповідача надати в судове засідання колективний договір у зв'язку з чим оголосив перерву /т. ІІ а. с. 33/.

01 жовтня 2018 року у судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю станом на 01 жовтня 2018 року спору між сторонами /т. ІІ а. с. 35, 62/. Суд, з урахуванням заперечень представника позивача, клопотання залишив без задоволення /т. ІІ а. с. 62-63/.

Представник відповідача також заявив клопотання про долучення до матеріалів справи колективних договорів та додатків. Суд, з урахуванням думки учасників справи, клопотання задовольнив та оголосив перерву для надання можливості представнику позивача ознайомитися з колективними договорами /т. ІІ а. с. 63/.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача проти вимог позивача заперечував у повному обсязі.

Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача і заперечення представника відповідача, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Позивача ОСОБА_3 19 травня 2008 року прийнято на посаду заступника керівника департаменту інформаційних технологій технічної дирекції Публічного акціонерного товариства «Київенерго». Відповідно до наказу № 1420-К від 29 грудня 2008 року позивача переведено на посаду керівника департаменту телекомунікацій та зв'язку дирекції з інформаційних технологій /т. І а. с. 5 зворотна сторона аркушу/.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону, додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до ст. 97 Кодексу законів про працю України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Аналогічні положення містяться у ст. 15 Закону України «Про оплату праці».

Частиною 7 статті 21 Закону України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року, передбачено, що працівникам основних професій, зайнятим на підприємствах електроенергетики, може встановлюватися надбавка до тарифної ставки чи посадового окладу за безперервний стаж роботи в електроенергетиці відповідно до порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України, з віднесенням витрат на валові витрати виробництва та обігу. Персонал енергетичних установок, який перебуває в зоні впливу радіаційного, теплового і електромагнітного випромінювання, а також інших шкідливих і небезпечних факторів, підлягає спеціальному медичному обстеженню та обов'язковому страхуванню за рахунок коштів підприємств.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо закріплення кадрів в електроенергетиці» від 30 грудня 1998 року № 2099 та Наказом Міністерства енергетики України «Про затвердження Положення про порядок виплати щомісячної надбавки за безперервний стаж роботи в електроенергетичній галузі» від 22 лютого 1999 року № 34-Т регламентовано питання виплати надбавки за безперервний час роботи в електроенергетиці.

Галузевою угодою між Міністерством палива та енергетики України і Профспілкою працівників та електротехнічної промисловості України на 2011-2013 роки із змінами та доповненнями встановлено мінімальні соціальні гарантії, компенсації та пільги, які є основою для укладення колективних договорів, трудових договорів, і не обмежено прав компаній та їх структурних (відокремлених, відособлених) підрозділів, підприємств, установ, організації галузі щодо розширення соціальних гарантій і трудових та соціально-побутових пільг за рахунок власних коштів.

Згідно з п. 2.6 зазначеної угоди визначено, що працівникам галузі встановлюються доплати і надбавки до тарифних ставок і посадових окладів згідно з додатком № 1 до цієї Угоди.

Відповідно до п. 2.9 угоди працівникам галузі встановлюється надбавка за стаж роботи в електроенергетиці (надбавка за стаж роботи в галузі) згідно з чинним законодавством у розмірі згідно з додатком № 1 до цієї угоди.

Підприємства можуть за рахунок власних коштів збільшувати розмір виплати надбавки за стаж роботи в енергетиці в порядку і в розмірах, передбачених колективним договором.

Згідно з додатком № 1 до угоди розмір щомісячної надбавки до тарифної ставки (окладу) за стаж, зокрема, понад 15 років складає 20 %, понад 25 років - 25 %.

Аналогічні положення містяться у Галузевій угоді між Національною акціонерною компанією «Енергетична компанія України» і Профспілкою працівників та електротехнічної промисловості України та Незалежною галузевою профспілкою енергетиків України на 2011-2013 роки із змінами та доповненнями.

Згідно з положення п. 2.12 угоди, з урахуванням змін, підприємства можуть за погодженням із первинними профспілковими організаціями установлювати інші умови та розміри надбавки за стаж роботи в енергетиці в колективних договорах, що не погіршують матеріальне забезпечення працівників галузі.

Частиною першою ст. 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини третьої ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наказом Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» від 23 червня 2001 року № 208, з метою упорядкування структури заробітної плати, єдиного підходу до формування посадових окладів працівників АК «Київенерго» та піднесення ролі посадових окладів як основної заробітної плати, за погодженням з Радою профкомів компанії, затверджено та введено в дію з 01 липня 2001 року схеми посадових окладів працівників компанії згідно із додатком № 1, скасовано з 01 липня 2001 року виплату надбавок за безперервний стаж роботи в галузі тощо, як таких, що вводяться до схем нових посадових окладів /т. І а. с. 78/.

До 2001 року у додатку № 1 до Положення про оплату праці на підприємстві відповідача була передбачена надбавка за безперервний стаж роботи в електроенергетиці /т. І а. с. 207-208/. Згідно зі змінами та доповненнями до Угоди на 2001 рік та положень до неї, погодженими з Радою профкомів АК «Київенерго» надбавка за безперервний стаж роботи в електроенергетиці скасована.

У положеннях про оплату праці в ПАТ «Київенерго» (Додаток 1 до Колективного договору) за 2008, 2009, 2010, 2012, 2013 та 2015 роки надбавка за безперервний стаж роботи в електроенергетиці відсутня /т. ІІ а. с. 40-61/.

При прийнятті на роботу між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ПАТ «Київенерго» було досягнуто згоди щодо умов укладеного трудового договору, у тому числі щодо умов оплати праці на підприємстві.

Умовами колективного договору, який діяв на момент працевлаштування позивача і діє до цього часу виплата окремої надбавки за безперервний стаж роботи в електроенергетиці не передбачена, оскільки вона включена в схему посадових окладів.

Таким чином, виходячи зі змісту наведених положень ст. 15 Закону України «Про оплату праці», п. 7 ст. 21 Закону України «Про електроенергетику», Постанови КМ України «Про заходи щодо закріплення кадрів в електроенергетиці» від 30 грудня 1998 року № 2099, Наказу Міненергетики України «Про затвердження Положення про порядок виплати щомісячної надбавки за безперервний стаж роботи в електроенергетичній галузі» від 22 лютого 1999 року № 34-Т, Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і Профспілкою працівників енергетики та електротехнічної промисловості України на 2008-2010 роки та на 2011-2013 роки, передбачена можливість, а не гарантія виплати спірної надбавки працівникам, підстави та порядок її виплати регламентовано умовами Колективного договору та Наказом відповідача від 23 червня 2001 року № 208, які діяли на час прийняття позивача на роботу і протягом заявленого позивачем періоду.

Суд не бере до уваги доводи позивача щодо того, що Наказом відповідача від 23 червня 2001 року № 208 скасована саме виплата надбавки до тарифної ставки чи посадового окладу за безперервний стаж роботи в електроенергетиці, оскільки із системного аналізу норм чинного на час виникнення правовідносин законодавства, Галузевих угод, Наказу від 23.06.2001 № 208, положень Колективного договору у ПАТ «Київенерго» та додатків до нього, а саме положення про оплату праці за відповідний період, вбачається, що Наказом відповідача від 23 червня 2001 року № 208 скасована саме виплата надбавки до тарифної ставки чи посадового окладу за безперервний стаж роботи в електроенергетиці.

Відповідно до частини третьої ст. 12, частини першої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За вказаних обставин, правові підстави для виплати спірної надбавки позивачу відсутні.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача компенсації за порушення строків виплати заробітної плати та моральної шкоди не підлягають задоволенню як похідні від вимоги щодо стягнення невиплаченої надбавки за стаж роботи в електроенергетиці.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст. ст. 3, 8, 21, 22, 24, 43, 55, 57, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 21, 24, 97 Кодексу законів про працю України,

ст.ст. 1, 2, 15 Закону України «Про оплату праці»,

ст. 21 Закону України «Про електроенергетику»,

ст.ст. 3, 4, 10-13, 76-84, 89, 141, 259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення надбавки до заробітної плати та відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 05 листопада 2018 року.

Суддя І. В. Литвинова