Справа № 299/919/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 лютого 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Собослоя Г. Г., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Чучки Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пантеліса, від імені якого діє його представник ОСОБА_2, та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Виноградівського районного суду від 30 жовтня 2017 року, ухвалене суддею Надопта А. А., повний текст складено 31 жовтня 2017 року, по справі за позовом ОСОБА_1 Пантеліса до ОСОБА_3, третя особа - ПАТ "Страхова група "ТАС" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2017 року ОСОБА_1 предявив позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 41 578 грн. та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., завданої в результаті дорожньо-транспортної події, що мала місце в місті Виноградів з вини відповідача.

Рішенням Виноградівського районного суду від 30 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 Пантеліса матеріальну шкоду в розмірі 41 578 грн. та моральної шкоди в розмірі 3000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

На це рішення сторони подали апеляційні скарги. Позивач ОСОБА_1, від імені якого діє його представник ОСОБА_2, просить рішення місцевого суду в частині розміру моральної шкоди змінити. Зазначає, що в результаті протиправної поведінки відповідача, йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях повязаних із пошкодженням належного йому майна (мотоциклу), а також у фізичному болі, яких він зазнав у звязку з ушкодженням здоровя. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 100 000 грн. та просить стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення місцевого суду скасувати в повному обсязі та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що позивач звертався до страховика та одержав відповідне страхове відшкодування, яке у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, а тому деліктне зобовязання, на думку відповідача, є припиненим, внаслідок його виконання, проведеним належним чином.

У судове засідання в апеляційній інстанції позивач та його представник не зявилися, хоча були повідомлені про час та місце його проведення належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні свою скаргу підтримали та просили задовольнити. Проти скарги позивача заперечили та просили її відхилити.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою (ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р. № 4 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (справа № 6-2808цс15).

З матеріалів справи слідує, що 09 серпня 2016 року біля 13 год. 30 хв. в м. Виноградів Закарпатської області, по вулиці Ардовецькій, керуючи автомобілем «Пежо Боксер» д.н. НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_3 перед початком обгону не переконався в тому, що позивач ОСОБА_1, керуючи мотоциклом «Кавасакі» д.н. GP AP 62 (04-10) рухався по переду нього по тій самій смузі, почав поворот ліворуч, допустив зіткнення з даним мотоциклом, внаслідок чого мотоцикл зазнав механічних пошкоджень.

Вина відповідача ОСОБА_3 доведена і підтверджена постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення №344/10701/16-п.

Відповідно до звіту оцінювача-автотоварознавця ОСОБА_5 за № 3086 від 12 вересня 2016 року вартість матеріального збитку заподіяного позивачу як власнику становить 43 623, 80 грн., а вартість проведеної оцінки 600 грн.

Страховою компанією ПАТ «Страхова група «ТАС», в якій застрахований відповідач ОСОБА_3, позивачу ОСОБА_1 Пантелісу виплачено страхове відшкодування в розмірі 2645 грн.

Таким чином, страхове відшкодування одержане потерпілим є недостатнім для повного відшкодування шкоди, а тому місцевий суд обґрунтовано стягнув з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка одержана. Така різниця становить 41 578 грн. і складається з матеріального збитку в розмірі 40 978 грн. та витрат на проведення оцінки вартості збитку в розмірі 600 грн.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до статті1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно висновку судово-медичного експерта ОСОБА_6 № 309 від 15.08.2016 року слідує, що в результаті ДТП позивач ОСОБА_1 отримав синці та ссадна на тілі, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоровя, та забій колінного суглобу, що кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Отже, в даному випадку моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього самого; 3) у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн. місцевий суд правильно виходив з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини винної особи, при цьому враховано вимоги розумності і справедливості.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пантеліса, від імені якого діє його представник ОСОБА_2, та апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду від 30 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення буде складено до 18 лютого 2018 року.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________