Справа № 136/1992/17
провадження № 2/136/148/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" січня 2018 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенко Д.Т.

за участі секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Вінниця помер її, ОСОБА_2, рідний батько ОСОБА_3. До складу спадкової маси увійшло нерухоме майно у вигляді житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 Липовецького району, Вінницької області, який належав до суспільної групи колгоспний двір. Позивач в межах визначеного законодавцем строку прийняла спадщину після смерті спадкодавця, подавши до органів нотаріату заяву відповідного змісту, однак у видачі нотаріального акту на вищевказаний житловий будинок нотаріус відмовив, мотивуючи тим, що даний будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, тому встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю нотаріусу не представляється можливим, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з'явились, проте надали суду заяву, в якій позов підтримали та просили розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача - Попівської сільської ради Липовецького району в судове засідання також не з'явився, у відзиві на позов вказав про визнання позову, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути без його участі.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі наявних у суду матеріалів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

В позові позивач просив суд про витребування доказів, а саме: матеріалів спадкових справ до майна померлих: ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5, які були витребувані за ухвалою суду від 19.12.2017.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Вінниці помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2).

Із матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 №163/2016, які були витребувані судом було з'ясовано, що позивач ОСОБА_1 скористалась своїм правом на прийняття спадщини шляхом подачі заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини, інший спадкоємець від спадщини відмовився, подавши заяву відповідного змісту, отож позивач є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_3, спадщину прийняла, відтак вона їй належить з моменту відкриття.

Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 23.11.2017 позивачу відмовлено у видачі на її ім'я нотаріального акту на житловий будинок із погосподарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_2. Відмова нотаріуса мотивована тим, що об'єкт нерухомості належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється нотаріусу можливим.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 10.04.1990, житловий будинок за АДРЕСА_3, належить до суспільної групи колгоспний двір.

Згідно відомостей Попівської сільської ради, які відображені у довідці №02-11/295 від 30.11.2017, станом на 15.04.1991 року головою колгоспного двору вищевказаного житлового будинку був ОСОБА_3, членами колгоспного двору була його дружина ОСОБА_5.

Наведене свідчить, що в рівних частках власниками житлового будинку за АДРЕСА_4 були дві особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Попівка, Липовецького району, Вінницької області, ОСОБА_5 померла (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3).

За відомостями Липовецької державної нотаріальної контори від 20.12.2017, спадкова справа до майна померлої ОСОБА_5 не заводилась.

Згідно довідки № 5231 від 06.12.2017 виданої Липовецькою міською радою Вінницької області, встановлено, що ОСОБА_5 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, разом із своєю донькою ОСОБА_1

В підтвердження факту родинних відносин, що позивач є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_5, є свідоцтво про її народження та відповідно свідоцтво про одруження.

Зважаючи на викладене, в силу приписів ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, позивач є такою, що спадщину після смерті матері прийняла, отож вона їй належить з моменту відкриття спадщини.

Зібрані у справі докази підтверджують те, що після смерті спадкодавців позивач успадкувала належні їм частки спірного об'єкта нерухомості, однак реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлена можливості.

За таких обставин та у контексті приведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини викладені у позовній заяві, наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний нею спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований.

Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову.

Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Керуючись ст. 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 10.05.2006, місце проживання: АДРЕСА_6) право власності в порядку спадкування на цілий житловий будинок за АДРЕСА_7 після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Попівка, Липовецького району, Вінницької області, та після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Вінниці.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Т. Кривенко