Справа № 369/3996/17 Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/436/18 Доповідач у 2 інстанції Сушко
Категорія 12 31.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.

секретар: Тимошевська С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2017 року у справі за заявою Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, заінтересована особа: Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання спадщини відумерлою та передачу майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року заявник Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області звернулася до суду із вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що після смерті громадянки ОСОБА_3 у 2009 році та громадянина ОСОБА_4 у 2005 році відкрилась спадщина на 15/100 та 44/100 частин житлового будинку за адресою: вулиця АДРЕСА_1, що у вказаних осіб відсутні будь-які спадкоємці за законом чи за заповітом. Тому, з урахуванням заяви про уточнення розміру часток, які просили визнати відумерлими, заявник просив суд визнати спадщину, яка відкрилася після смерті громадянки ОСОБА_3, а саме: 15/100 частини житлового будинку за адресою: вулиця АДРЕСА_1 відумерлою. Передати 15/100 частини житлового будинку за адресою: вулиця АДРЕСА_1 як відумерлу спадщину у власність територіальної громади міста Боярка в особі Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Визнати спадщину, яка відкрилася після смерті громадянина ОСОБА_4, а саме: 44/100 частини житлового будинку за адресою: вулиця АДРЕСА_1 відумерлою. Передати 44/100 частини житлового будинку за адресою: вулиця АДРЕСА_1 як відумерлу спадщину у власність територіальної громади міста Боярка в особі Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Залучити гр. ОСОБА_1, як заінтересовану особу по справі.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2017 року заяву Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області задоволено.

Визнано спадщину, яка відкрилася після смерті громадянки ОСОБА_3, а саме: 15/100 частини житлового будинку за адресою: вулиця АДРЕСА_1 відумерлою.

Передано 15/100 частини житлового будинку за адресою: вулиця АДРЕСА_1 як відумерлу спадщину у власність територіальної громади міста Боярка в особі Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Визнано спадщину, яка відкрилася після смерті громадянина ОСОБА_4, а саме: 41/100 частини житлового будинку за адресою: вулиця АДРЕСА_1 відумерлою.

Передано 41/100 частини житлового будинку за адресою: вулиця АДРЕСА_1 як відумерлу спадщину у власність територіальної громади міста Боярка в особі Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що ОСОБА_4 був власником 44/100 частин житлового будинку, а не 41/100, як це зазначив суд у резолютивній частині рішення. Зазначає, що суд не мав задовольняти вимоги про передачу у власність заявника частин житлового будинку, оскільки вказані вимоги відносяться до вимог позовного характеру. Вказує, що суд порушив вимоги ст.276 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення), оскільки розглянув справу без повідомлення всіх заінтересований осіб, а саме: ОСОБА_1, як власника 41/100 частин житлового будинку.

Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області не скористалась своїм правом, передбаченим ст.360 ЦПК України, і не надала суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно відкрилась спадщина, і у вказаних осіб спадкоємці відсутні. При цьому суд врахував, що сплив понад один рік з часу відкриття спадщини, що є підставою для визнання майна, яке становить спадкову масу, відумерлою. Також, задовольняючи вимоги про передачу майна у власність заявника, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст.1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів, погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що наявні всі підстави для визнання майна, яке становить спадкову масу, відумерлою.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.1 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч.2 ст.1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.278 ЦПК України (в редакції чинній на дату ухвалення оскаржуваного рішення) суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

На час розгляду справи апеляційним судом статтею 338 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 07 січня 2018 року) також визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Встановлено, що 29 травня 2005 року помер ОСОБА_4 (чоловік ОСОБА_3.), який був власником 44/100 частин житлового будинку за адресою: вулиця АДРЕСА_1.

Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області було заведено спадкову справу №427/2006, про що свідчить лист нотаріальної контори від 22 березня 2017 року №573/01-16.

ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частку майна свого чоловіка - ОСОБА_4.

Разом з тим ОСОБА_3 не було проведено державної реєстрації частини майна отриманого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Встановлено, що 27 квітня 2009 року померла ОСОБА_3, державна реєстрація смерті проведена виконавчим комітетом Боярської міської ради, про що складено актовий запис за №210 від 30 квітня 2009 року.

ОСОБА_3 була власницею 15/100 частин житлового будинку,АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 28 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Федотовою О.В. за реєстровим №6192, що підтверджується листом КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 21 лютого 2017 року №133.

Станом на 22 березня 2017 року за даними Алфавітних книжок спадкових справ за період з 2009 року, спадкова справа до майна померлої 27 квітня 2009 року ОСОБА_3 нотаріальною конторою не заводилась.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 41/100 частина житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування 41/100 частини житлового будинку, посвідченого 06 грудня 2003 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу та зареєстрованого в реєстрі за №4405 (зареєстрованого в БТІ 17 грудня 2003 року за реєстровим №2428 в книзі №12).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення безпосередньо впливає на його права.

Так, відповідно до загального правила, встановленого статтею 292 ЦПК України (у редакції Закону чинного станом на дату подання апеляційної скарги), сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічне положення закріплене і статтею 352 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 07 січня 2018 року.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» №12 від 24 жовтня 2008 року, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Разом з тим, ОСОБА_1 не навів жодних обґрунтованих доводів та не надав до суду апеляційної інстанції доказів того, яким чином вказане рішення може вплинути на його права та обов'язки.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні не спростовують, та не досліджуються судом апеляційної інстанції, оскільки ОСОБА_1 не є такою особою, на чиї права та обов'язки може вплинути рішення суду.

З урахуванням викладеного колегія судів вважає, що право власності ОСОБА_1 на 41/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1 не було порушено заявником.

Відтак, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою та вірно застосував до правовідносин, що виникли, положення ст.1277 ЦК України, і ст.278 ЦПК України (в редакції чинній на дату ухвалення оскаржуваного рішення).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «31» січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: