РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10540/17

пр. № 2/759/1649/18

12 січня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі- Немировської А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини та стягнення аліментів за минулий час,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 8033 грн. 50 коп. щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 аліменти за минулий період з вересня 2016 р. по червень 2017 р. включно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 66410 грн., але не менше ніж в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 додаткові витати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 13816 грн. 77 коп., та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 28.03.2009 р. було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 З червня 2016 р. сімейні стосунки між сторонами припинені, відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 07.11.2016 р. шлюб між сторонами розірвано. З червня 2016 р. як вказує позивач, дитина проживає разом з нею і знаходиться на повному її утриманні, відповідач самоухилився від утримання дитини, не цікавиться її вихованням та здоров'ям. Дитина відвідує школу інтелектуальної творчості, яку оплачує вона одноособово, крім того нею оплачено літній відпочинок дитини в Карпатах. Також вона зверталась з приводу психологічного стану здоров'я дитини до психолога, оплату вартості послуг якого також здійснила самостійно. Вказувала на те, що відповідач має достатній матеріальний рівень для того щоб утримувати дитину, має дві вищі освіти, медичну і економічну, є засновником та керівником підприємства ТОВ «Нікмедсервіс», однак фактично з червня 2016 р. ухилявся від сплати коштів на утримання дитини, тому просила стягнути аліменти на утримання дитини саме в розмірі 8033 грн. 50 коп., який є достатнім для утримання дитини даного віку. Також просила стягнути з відповідача 66410 грн. аліменти за минулий час а саме з червня 2016 р. по липень 2917 р. як ? частини середньої заробітної плати встановленої згідно даних Головного управління статистики в м.Києві станом на серпень 2016 р. за видом діяльності «інформація та телекомунікації». В додаткових витратах відповідач також приймати участь відмовляється, хоча на момент подання позову позивачем самостійно витрачено з червня 2016 р. коштів як додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 27633 грн. 55 коп. оскільки самостійно вона не має можливості забезпечити дитину всім необхідним, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить з урахуванням заявлених позовних вимог просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні представник позивач повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві,

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, вказувала суду на те, що з червня 2016 р. коли між нею та відповідачем були припинені шлюбні відносини, дитина проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні, вона одноособово оплачує вартість занять дитини на в технічній студії, вартість відпочинку дитини в дитячому таборі, лікування дитини у стоматолога та психолога, вартість витрат на розваги та навчання дитини.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі який є для нього можливим на даний час. При цьому також зауважив, що витрати, зазначені позивачем, не є додатковими витратами у розумінні діючого законодавства, та нею не були доведені у судовому засіданні, як і вимоги щодо стягнення аліментів за минулий час На підставі викладеного представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів за минулий час та додаткових витрат відмовити. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дитини вважав дані вимоги завищеними та не доведеними.

Вислухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2009 р. було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1

З червня 2016 р. сімейні стосунки між сторонами припинені, відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 07.11.2016 р. шлюб між сторонами розірвано.

Як встановлено в судовому засіданні на даний час дитина проживає разом з матір'ю.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 є учнем школи №197 в м.Києві. Також, дитина відвідує школу інтелектуальної творчості - технічну студію «Винахідник» де займається на курсах робототехніки та легоматематики.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, однак доказів щодо отриманих ним коштів як доходу чи заробітної плати суду не надано, судом було 29.09.2017 р. зроблено запит до ПАТ КБ «Приватбанк» щодо відкритих рахунків на ім'я відповідача та відомостей про рух коштів по даним рахунках, однак станом на день винесення рішення суду відповіді на даний запит отримано не було, а сторони наполягали на закінченні розгляду справи в відсутності вказаних відомостей, тому суд вважає, що можливо прийняти рішення на підставі доказів які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття,

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини за період з червня 2016 р. по липень 2017 р. слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує, що за даний період нею одноособово було витрачено на утримання дитини 27633 грн. 55 коп. додаткових витрат, які складаються з: - оплату відвідування сином студії «Винахідник» в розмірі 2960 грн., відпочинок дитини в таборі «Картпати» в розмірі 4896 грн. 09 коп. 671 грн. 09 коп. проїзд, лікування у стоматолога 2800 грн., лікування у психолога 4000 грн., канцелярські товари 617 грн., одяг 3768 грн., навчання в літньому комп'ютерному таборі ТОВ «Комп'ютерна академія «ШАГ» 1980 грн., підручники з англійської мови 670 грн., підручники (навчальні матеріали) 198 грн., відвідування фітнес клуба «Спорт Лайф» 3000 грн., витрати на розваги 2744 грн. 12 коп.

? частина від вказаних витрат складає 13816 грн. 77 коп. які позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до даної норми обов'язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред'являвся. У такому випадку такий батько зобов'язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Як вбачається з позовних вимог позивач до додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина відносить витрати на розваги та придбання підручників, канцелярських товарів, що по суті відповідно до вищевикладеного не є додатковими витратами на утримання дитини.

Тому суд вважає, що з відповідача в розумінні додаткових витрат слід стягнути оплату відвідування сином сторін студії «Винахідник» в розмірі 2960 грн., відпочинок дитини в таборі «Картпати» в розмірі 4896 грн. 09 коп., лікування у стоматолога 2800 грн., лікування у психолога 4000 грн., навчання в літньому комп'ютерному таборі ТОВ «Комп'ютерна академія «ШАГ» 1980 грн., відвідування фітнес клуба «Спорт Лайф» 3000 грн. ? частина від вартості яких становить 9818 грн. 05 коп.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог щодо стягнення додаткових витрат слід відмовити та слід зазначити, що вказані витрати не можуть вважатися додатковими витратами у розумінні ст.. 185 Сімейного кодексу України, а тому позовні вимоги у цій частині також задоволенню не підлягають.

Таким чином суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь ? частини понесених витрат на навчання дитини, його розвиток і лікування, оскільки суд враховує, що відвідування вказаних занять впливає на розвиток додаткових здібностей дитини, що передбачено ст.. 185 Сімейного Кодексу України.

Щодо заявлених вимог позивача про стягнення аліментів в розмірі 66410 грн. за минулий час з червня 2016 р. по липень 2017 р. слід зазначити наступне.

За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час, тобто з 01.06.2017р. по 12.07.2017р., враховуючи, що за змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, така позовна вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення.

Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Допитані судом в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказували суду на те, свідок ОСОБА_8, що є матір'ю позивача, яка вказувала суду на те, що позивачем вживаються всі заходи для повного та всебічного розвитку дитини, а відповідач участі в вихованні та утриманні дитини не приймає. Свідок ОСОБА_6 вказувала суду на те, що є подругою позивача і після того як між сторонами було розірвано шлюб вона відповідача не бачила, не була свідком об відповідач надавав кошти на утримання дитини, знає що відповідач проживає в Вінниці, а дитиною займається виключно мама - позивач.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не у повному обсязі знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягають.

Відносно вимог позивача про стягнення на її користь витрат за надання правової допомоги в розмірі 3000 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову до цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалене рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, що надала правову допомогу, у судовому засіданні. під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді.

Стаття 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правничою допомогою адвоката , несуть; сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 грудня 2017 р. укладено договір між ОСОБА_1 та АБ «Бюро адвоката Костюка Олега Петровича» відповідно до додатку №1 до даного договору позивач повинен сплатити за адвокатські послуги 3000 грн. адвокатські послуги складаються з вивчення матеріалів справи, підготовка подання адвокатських запитів, підготовка позовної заяви, участь у судових засіданнях, надання консультацій за вимогою позивача.

Однак, крім того що даний договір укладено більше ніж 6 місяців до звернення позивача до суду з вказаним позовом, при розгляді справи участь в судових засіданнях вказаний адвокат не приймав, акт виконаних робіт за даним договором суду не надано як і оригінал квитанції про сплату даних витрат.

Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги в цій частині до відповідача.

Таким чином, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ЦПК України, ст. 180-183, 185, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.4, 10, 76, 141, 264-265, 268, 273, 365 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини та стягнення аліментів за минулий час - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої в АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 07 липня 2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої в АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 9 818,05 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В.П'ятничук