АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/1827/18 Головуючий у 1-ій інстанції - Миколаєць І.Ю.
П О С Т А Н О ВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

судді доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року про повернення заявникові позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ј частки від доходу відповідача щомісячно.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року указану позовну заяву повернуто заявникові у зв'язку з тим, що остання подана без дотримання порядку, визначеного ч. 3 ст. 118 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали).

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить зазначену ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті. Скаржник посилається на те, що саме позивачеві належить право вибору способу звернення до суду за захистом порушеного права, а тому ОСОБА_3 вважала за необхідне подати позовну заяву, а не заяву про видачу судового наказу, оскільки ст. 96 ЦПК України обмежено розмір аліментів, що підлягають стягненню, до 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч. 3 ст. 118 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Як вбачається з п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), позовна заява повертається у випадку поданнязаяви без дотримання порядку, визначеного частиною третьою статті 118 цього Кодексу.

Зі змісту позовної заяви слідує, що, пред'являючи позов, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ј частки від доходу відповідача щомісячно.

Тобто, позивачем заявлено позовні вимоги, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що позивачем не дотримано порядку подання такої заяви, що визначений ч. 3 ст. 118 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали).

Указана норма права не підлягає розширеному тлумаченню, а отже, лише у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі ј частки від доходу відповідача щомісячно, ОСОБА_3 зможе звернутися до суду з указаним позовом на загальних підставах у порядку позовного провадження.

Доводи скаржника відносно того, що ст. 96 ЦПК України обмежено розмір аліментів, що підлягають стягненню, до 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, а позивачем заявлялися вимоги про стягнення аліментів у більшому розмірі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки скаржником не надано суду жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що ј частка місячного доходу відповідача перевищує розмір 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: