Справа № 265/8683/17
Провадження № 2/265/480/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 лютого 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

за участю секретаря Єфремової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

третя особа - Житлово-комунальне підприємство «Азовжитлокомплекс», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1, визнати його таким, що втратив право державної реєстрації за вказаною адресою; зобов'язати третю особу зніти відповідача з реєстрації за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що мешкає та зареєстрована у АДРЕСА_1. Вказана квартира була отримана у користування на підставі ордеру її матір'ю ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. У вказаній квартирі зареєстрований також її син - відповідач у справі, проте більше п'яти років в ній не проживає. Наведене дає підстави вважати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням вказаної квартири.

Позивач до зали судового засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачу судові повістки про виклик до суду надсилалась рекомендованою поштою із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, однак конверти були повернуті поштовим відділенням без отримання адресатом за закінченням строків зберігання.

Представник третьої особи до зали суду не прибув з невідомих причин.

За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з типового договору найму жилого приміщення, укладеного 11 травня 1965 року між ЖСКО «Азовсталь» з одного боку та ОСОБА_3 з іншого, остання отримала у користування окреме жиле приміщення - квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 06 лютого 2015 року Оржонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що складено відповідний актовий запис № 271.

Згідно довідці Житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради «Азовжитлокомплекс» № 891 від 15 грудня 2017 року, виданої а ім'я ОСОБА_1, остання зареєстрована у АДРЕСА_1. Крім неї у квартирі зареєстровані син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Отже виходячи з наведеного член сім'ї наймача житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї наймача понад шість місяців; по-друге, відсутність поважних причин його відсутності (не проживання) у цьому житлі.

З акту, складеного 14 грудня 2017 року сусідами позивача ОСОБА_1, що проживають в АДРЕСА_1, вбачається, що ОСОБА_2 у квартирі 6 за вказаною адресою зареєстрований, але фактично не проживає в ній з квітня 2012 року.

Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів предявленого позову, і тим самим його не оспорює.

Отже, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2, будучи членом сім'ї позивача, понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд дійшов висновку про втрату останнім права користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та вважає можливим позов в цій частині задовольнити.

Разом із тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється крім іншого на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

В сенсі наведеної норми остаточне рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, а тому суд не вбачає підстав для додаткового зобов'язання третьої особи зняти відповідача з реєстраційного обліку, та відповідно, визнання відповідача таким, що втратив право реєстрації за зазначеною позивачем адресою та з цих підстав відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

У відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640 гривень, сплачений позивачем за подання даного позову, покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, витрати з оплати судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 14 лютого 2018 року.

Суддя