Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 397/685/17
№ провадження 22-ц/781/253/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.01.2018 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М.; Письменного О.А.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт Н» , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області про визнання недійсним договору оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт Н» , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області, про визнання недійсним договору оренди землі.

Просила визнати недійсним пункт 9 договору №165 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», зареєстрованого у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 60 від 15.12.2010 року в частині положення про початок перебігу дії договору «починаючи з дати його державної реєстрації». Підставою вважала те, що орендар без відома позивача самовільно вніс зміни до умов договору щодо закінчення строку його дії, шляхом заміни 1-го аркушу.

В обґрунтування позову зазначала, що відповідачем було сфальсифіковано договір оренди землі, укладений між нею та відповідачем в 2007 році. В 2009 році було проведено заміну його першої сторінки, що підтверджується висновком експерта. Отримала договір з заміненою першою сторінкою у травні 2017 року, а тому вважає, що нею не пропущені строки звернення до суду.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Зазначивши, що суд необґрунтовано взяв до уваги заяву від 27.10.2016 року про підтвердження отримання позивачкою примірника оспорюваного договору, яка невідомо в який спосіб зявилася у матеріалах справи. Вказана заява ніким не посвідчена і вона її не підписувала, а тому підтверджує незаконні дії відповідача щодо продовження строку дії договору і не може бути доказом у справі.

У судове засідання апеляційного суду зявилась позивач, інші учасники справи не зявилися, які належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у відповідності ст. 372 ЦПК України (а.с.166,167,168).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Аналогічні положення містяться у ст.ст.263, 264 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-УШ від 03.10.2017 року, чинній на час розгляду справи апеляційним судом.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам зазначеного закону.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на пропуск строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий № :02:000:0217, площею 6,30 га, розташованої на території Родниківської сільської ради Олександрівського району, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №437028 від 25.05.2003 року (а.с.7).

Між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт Н» було укладено договір №165 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року, зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 60 від 15.12.2010 року (а.с.5-6).

Згідно п.п.9 вказаного договору - договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації після підписання сторонами.

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 03.12.2007 року орендодавець передає, а керівник ТОВ «Агроконтракт-Н» приймає земельну ділянку, розташовану на території Родниківської сільської ради терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі договору оренди №165 від 03.12.2007 року(зворот а.с.6).

Згідно відомостей ТОВ «Агроконтракт-Н» про виплату орендної плати за землю за 2009-2017 роки позивач отримала: 2009 рік 1895,62 грн., 2010 рік 1895,62 грн., 2011 рік 1895,62 грн., 2012 рік 3899,33 грн., 2013 рік - 5968,91 грн., 2014 рік 5968,91 грн., 2015 рік 7323,61 грн., 2016 рік 4022,59 грн., 2016-2017 роки 1550,00 грн. (а.с.23-33).

З заяви від 27.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 підтвердила всі істотні умови договору оренди земельної ділянки №165 від 03.12.2007 року, укладеного між нею та відповідачем. Також в даній заяві зазначено, що вона має примірник договору оренди земельної ділянки №165 від 03.12.2007 року, який отримано нею особисто в 2011 році. Даною заявою вона підтверджує , що жодних претензій до ТОВ «Агроконтратк-Н» не має. (а.с.138).

Судом першої інстанції було встановлено, що 03.12.2007 року між сторонами укладено договір №165 оренди земельної ділянки.

Після підписання оспорюваного договору перед його направленням для проведення державної реєстрації було замінено 1-й аркуш без повідомлення та згоди позивача, чим було порушено його права як власника земельної ділянки щодо вільного розпорядження нею. Даний факт підтверджується інформацію ТОВ «Імекс ЛТД», що здійснювало друк 1-го аркушу договору на замовлення відповідача у грудні 2009 року, у той час, коли позивачем вказаний договір підписувався у грудні 2007 року та висновком експерта №729/17-27 судово-технічної експертизи документів від 20.10.2017 року, де зазначено, що друковані тексти 2-х аркушів договору №165 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агроконтракт-Н» надруковані на двох різних друкарських машинах (а.с. 102-109).

А тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що є обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання девятого пункту договору оренди землі укладеного між позивачем і відповідачем недійсним у звязку, з відсутністю волевиявлення позивача, оскільки відповідач самовільно змінив його умови, замінивши першу сторінку договору, яка першопочатково містила інший зміст.

Доводи апеляційної скарги позивача, що заява від 27.10.2016 року від її імені є неналежним доказом у справі, оскільки вона її не підписували і не знає де взялася у матеріалах справи не можна вважати обґрунтованими, оскільки доказів на спростування даної інформації не надано до суду апеляційної інстанції.

01.12.2017 року представником відповідача до суду першої інстанції було подано заяву про застосування строку позовної давності, оскільки позивач отримала примірник оспорюваного договору у 2011 році, як доказ подано заяву ОСОБА_2 від 27.10.2016 року (а.с.136-137,138).

Дана заява сторонами не оспорювалася.

Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_2 від 27.10.2016 року підтверджує той факт, що позивачка отримала примірник договору оренди землі в 2011 році, а не в 2017 році та мала можливість усвідомити правові наслідки зазначеного договору відповідно до його умов, а тому строк позовної давності із зверненням до суду з позовом про його оспорювання сплив ще у грудні 2014 року і у звязку з чим судом правильно відмовлено у задоволенні позову з цих обставин.

Згідно ст.257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.374 ЦПК України, судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

01.02.2018 року виготовлено повне судове рішення.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Суддя: С.М. Єгорова

Суддя: О.А. Письменний