Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/832/18 Головуючий у 1 інстанції: Кучерук І.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_4 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної ат моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири , -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної ат моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позову зазначала, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 у ЖБК «Металург-3». Після того як у 2012 році успадкувала квартиру, зробила

капітальний ремонт в ній. В 2013 році відповідач, який мешкає над її квартирою, внаслідок необережного поводження з водою залив її квартиру, внаслідок чого була завдана шкода. 10.12.2013 р. комісія ЖСК «Металург-3» зафіксувала характер пошкоджень внаслідок залиття та причину залиття, про що був складений відповідний акт №1012 від 10.12.2013 р. про наслідки залиття квартири. Комісією було встановлено, що для відновлення квартири після залиття відповідачем, необхідно замінити шпалери в коридорі та частину ламінату. Після цього вона звернулась до ТОВ «Регіональне судове-експертне бюро» для проведення експертного будівельно-технічного дослідження та визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі після залиття. Згідно висновку експерта № 2009 від 20.11.2014 р. вартість відновлювального ремонту, необхідного для усунення пошкоджень завданих залиттям квартири складає 2912 грн. 40 коп. Також за проведення експертного дослідження було сплачено 1500 грн. Внаслідок пошкодження квартири була завдана моральна шкода, яка полягає в наступному: вона тільки зробила дорогий та якісний ремонт, тому було великим стресом та завдало суттєвих душевних страждань факт її залиття відповідачем; вигляд квартири з пошкодженими шпалерами та підлогою постійно пригнічує, що викликає стан депресії, періодичні головні болі, посилює цей стан і не бажання відповідачем усунути завдані ним пошкодження у добровільному порядку. Завдану мені моральну шкоду оцінює у 2000 грн., так як ця сума хоча б частково компенсує душевні страждання та додаткові витрати, які виникли у звязку зі зміною звичайного укладу життя.

Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з ОСОБА_6 4412 грн. 40 коп. завданих збитків та 2000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Зобовязано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 стягнені грошові кошти в розмірі 1295 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.2012 року, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2.

Згідно з п. 2.3.6 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття квартири складається відповідний акт. Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил.

Відповідно до акту №1012 від 10.12.2013 року складеного комісією ЖБК «Металург-3» встановлено, що на день обстеження квартири 22 постраждали санвузол, коридор(відклеїлися шпалери на стіні, на полу взуття ламінату). Акт складений складом комісії, до якої ввійшла члени адміністрації та член ЖБК «Металург-3».

Згідно до вимог до ст.319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.369 ЦК України співвласники майна, шо у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

При цьому, відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру) зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Правильними є висновки суду, що між сторонами виникли деліктні зобовязання, повязані з відшкодуванням матеріальної шкоди, які регламентуються нормами Цивільного кодексу України.

Так, згідно з ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, слід врахувати, що у деліктних (не договірних) правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, а позивач повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У якості доказу протиправних дій відповідачки, які потягли за собою затоплення квартири позивача, суду було надано акт №1012 від 10.12.2013 року складений комісією ЖБК «Металург-3».

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що акт фактично відрізняється від типової форми, яка міститься у додатку № 4 до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Акт містить посилання на те, що в результаті обстеження вище розташованої квартири № 26 виявлена мокра підлога у туалеті, хоча з пояснень відповідачки та свідків, комісія до квартири не заходила. Також у акті відсутні підписи мешканців квартири № 26. Акт не містить посилання на дату залиття квартири позивача.

Посилання у акті на те, що причиною залиття квартири №22 виявилось необережне поводження з водою в квартирі №26, нічим не підтверджене, а навпаки спростовується поясненнями у судовому засіданні відповідачки, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, довідкою ОСББ «Металург 17» №34 від 14.06.2017 року, відповідно до якої при проведенні обстеження квартири №26 у кладочці у місці проходження труби, на стелі, виявлені сліди старого затоплення, що підтверджує пояснення у судовому засіданні відповідачки, свідків.

Згідно ст. ст. 77,78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а допустимими докази, які одержані в установленому законом порядку.. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Письмовими доказами відповідно до ст. 95 ЦПК України є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд першої інстанції правильно зробив висновок , що позивачем не надано належних та допустимих доказів залиття її квартири відповідачем, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і тому відсутні парвові підстави для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: