Справа № 346/5602/17
Провадження № 2/346/623/18
19 лютого 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого- судді - Потятинника Ю.Р.,
з участю секретаря - Васильчук Я.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Коломийської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд закордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -
Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала в шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2 21 червня 2013 року рішенням Коломийського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано. За час проживання в шлюбі у них народилася дочка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, серія 1-НМГ« 161257.21 червня 2013 року заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано. Після розлучення дитина проживає з нею. Вона самостійно піклується про здоровя доньки, її фізичний та духовний розвиток.
Відповідач участі у вихованні та догляді за донькою не бере, розвитком дитини не цікавиться. Їхня донька навчається в першому класі ЗОШ № 9. Навчання постійно потребує матеріальних витрат, також витрати, які виникають у звязку з гуртками та додатковими заняттями, проте вона не зверталася про стягнення аліментів з відповідача.
З метою духовного розвитку та для відпочинку, вона має намір в період зимових канікул поїхати з дитиною до Італії, про що між нею та туристичним агентством Станіслав Тур укладено договір № 87 від 5 грудня 2017 року. Їй не відомо де саме на даний час проживає відповідач, тому отримати від нього дозвіл на виїзд дитини за кордон вона не має можливості.
Батько дитини родинні стосунки з дочкою не підтримує, участі у вихованні дитини не бере, розвитком дитини батько не цікавиться, не бере участі у її духовному, фізичному та психічному розвитку.
Також, вона б хотіла показати дитині країну - Іспанію, а саме місто Барселона, для духовного, емоційного розвитку та для покращення здоровя доньки, тому між нею та туристичним агентством «Станіслав Тур» було укладено договір № 88 від 05 грудня 2017 року. Вищезазначені подорожі є матеріально дорогими, але оскільки вона заробляє достатньо, тому має змогу самостійно оплатити туристичні тури. Не зважаючи на це вона не має можливості взяти дозволу на тимчасовий виїзд за кордон їхньої доньки ОСОБА_3. Жодних причин для відмови у виїзді за кордон немає. Кошти для туристичної поїздки вона забезпечує самостійно.
Також, її донька знаходиться на «Д» обліку в дільничного педіатра з діагнозом рецедивуючий бронхіт, для лікування їй рекомендовано оздоровлення на курортах з сухим, теплим кліматом, що підтверджується довідкою № 117 від 30.11.2017 року, тому вона планує у подальшому придбати туристичний тур до Єгипту, Туреччини, Італії або Іспанії на період з квітня- вересень 2018 року.
В 2017 році вона також возила свою доньку на лікування в Туреччину і для цього отримувала дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди і супроводу батька, що підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04 серпня 2017 року та договором № 203 від 03 липня 2017 року.
Виїзд дитини разом з нею до країн Європейського союзу за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як їхня донька цікавиться багатьма речами, займається в різних розвиваючих кружках, фізично та морально поїздка зміцнить її, пристосує до комунікабельності, вивченню мови, розширить її кругозір.
Відповідно до ч. 7 ст. 6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави- учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, за якою батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» дитина та її батьки для возз'єднання сім'ї мають право на вільний в'їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом.
Батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.
Відповідно до ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» . За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Як випливає з пункту 3,4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд неповнолітніх осіб за межі України у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Позиція батька, який не цікавитися життям дитини, шкодить інтересам доньки та порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами.
Враховуючи викладене, зважаючи на необхідність періодичних виїздів дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення, безпідставне небажання батька дитини надати згоду на виїзд дитини за кордон, просить, надати дозвіл малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_4, на тимчасові виїзди за кордон до країн Європейського Союзу, Єгипту, Туреччини, на період з 01.03.2017 року до 01.09.2018 року тривалістю перебування дитини за кордоном не більше 90 календарних днів, в супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди і супроводу її батька ОСОБА_2.
Позивач в судове засідання не з»явилася, однак подала заяву, про слухання справи у її відсутності та про уточнення позовних вимог про надання дозволу на виїзд дитини на період з 01.03.2017 року до 01.09.2018 року тривалістю перебування дитини за кордоном не більше 90 календарних днів, в супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди і супроводу її батька ОСОБА_2. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, з невіомих ля суду причин , про час та місце розгляду справи повідомлявся згіно чинного законодавства.
Представник органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, з невідомих для суду причин, про час та місце розгляу подавлявся згідно чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи, а саме: копію свідоцтва про народення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, де в графі батьків вказані « Тимчишин Яросалв Михайлович» та «Тимчишин Ліана Романівна»; копію паспорта та картки фізичної особи-платника податків; копію рішення Коломийського міськрайонного суду від 04 серпня 2017 року про дачу дозволу на виїзд неповнолітньої доньки за кордон; довідку видану амбулаторією сімейної медицини від 30.11.2017 року про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, знаходиться на «Д» обліку в дільничного педіатра з діагнозом рецедивуючий бронхіт, для лікування їй рекомендовано оздоровлення на курортах з сухим, теплим кліматом, що підтверджується довідкою № 117 від 30.11.2017 року; копії договорів №203 від 03.07.2017, №87 від 05.122017 року, №88 від 05.12.2017 року на туристічне обслуговування, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення, оскільки дозвіл на тимчасове вивезення неповнолітньої дитини ОСОБА_3 за кордон на період з 01.03.2017 року до 01.09.2018 року тривалістю перебування дитини за кордоном не більше 90 календарних днів, в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди і супроводу її батька ОСОБА_2, відповідає інтересам дитини, яка потребує оздоровлення і морського відпочинку. Підстав для заборони виїзду за кордон не встановлено.
Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно ст. 155 ч.1,2 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» . За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Тому, слід надати дозвіл на виїзд за межі України, а саме в Італію, неповнолітній ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері на період з 20.03.2018 року до 01.09.2018 року тривалістю перебування дитини за кордоном не більше 90 календарних днів, без згоди і супроводу її батька ОСОБА_2. В решті позову відмовити, оскільки рішення суду вступає в законну силу на протязі 30 днів часу його складення, а тому прохання позивача в частині надання дозволу на виїзд до 20.03.2018р. суд вважає безпідставним. До того ж, суд вважає, що такий дозвіл доцільно надати для виїзду в Італію, про що наявний відповідний договір на туристичне обслуговування.
На підставі викладеного та ст. 2,4 Закону України «Про порядок виїзду і в»їзду в Україну громадян України», керуючись ст. 247 ч.2, 263-265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково. Надати дозвіл на виїзд за межі України в Італійську республіку неповнолітній ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 20.03.2018 року до 01.09.2018 року, з тривалістю перебування дитини за кордоном не більше 90 календарних днів, в супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди і супроводу батька дитини - ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом 30 днів з дня його складення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з часу складення рішення, через Коломийський міськрайонний суд.
Суддя Потятинник Ю. Р.