АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1564/18 Головуючий по 1 інстанції - Опалинська О.П.
Категорія: 55 Доповідач в апеляційній інстанції - Бородійчук В.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Бородійчука В.Г.

суддів Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.

секретаря Поповій М.В.

розглянувши у судовому засіданні у місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Смілянської міської ради Черкаської області на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2018 року (ухвалене 23 червня 2018 року в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Опалинської О.П., повний текст рішення виготовлено 13 липня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до Смілянської міської ради Черкаської області, третя особа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області про визнання права власності на самочинно збудований об'єкт, -

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, Апеляційний суд Черкаської області, -

в с т а н о в и в :

14 лютого 2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Смілянської міської ради про визнання права власності на самочинно збудований об'єкт.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 11 червня 2015 року та від 8 жовтня 2015 року ОСОБА_4 для провадження підприємницької діяльності було погоджено розташування п'яти тимчасових торгових павільйони по продажу продовольчих товарів біля житлового будинку АДРЕСА_1 та видано паспорти прив'язки.

Відповідно до вказаних рішень позивачем було розміщено тимчасові торгові павільйони, які згодом він перебудував самовільно у капітальну будівлю і продовжив її експлуатувати в якості магазину. Приписом Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Черкаській області від 10 березня 2016 року зобов'язано припинити експлуатацію будівлі магазину розташованого біля житлового будинку АДРЕСА_1 до введення в експлуатацію.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 10 березня 2016 року було припинено дію рішень зазначеного комітету від 11 червня 2015 року та від 8 жовтня 2015 року.

Рішенням Смілянської міської ради Черкаської області від 15 вересня 2016 року вирішено розробити детальний план території частини житлового кварталу між багатоквартирними житловими будинками АДРЕСА_1 з розміщенням закладу торгівлі.

На виконання даного рішення міської ради, Управлінням архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста було виготовлено детальний план території міста, зокрема і детальний план території частини житлового кварталу між багатоквартирними житловими будинками АДРЕСА_1 з розміщенням закладу торгівлі. В даному плані під позначкою «1» значиться будівля магазину, загальною площею 146,03 кв.м., який побудований самочинно та знаходиться на земельній ділянці, що належить Смілянській міській раді.

Згідно затвердженого звіту комплексного обстеження, оцінки технічного стану несучих будівельних конструкцій будівлі магазину продовольчих товарів по вул. Кармелюка розташованого біля житлового будинку АДРЕСА_1, встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації та придатність для подальшої експлуатації, таким чином самовільно збудована будівля магазину продовольчих товарів відповідає будівельним нормам і правилам.

Однак, здати в експлуатацію вищевказану будівлю позивач не має можливості з підстав, припинення виконавчим комітетом Смілянської міської ради рішень «Про погодження місця розташування групи тимчасових споруд» та анулюванням паспортів прив'язки.

В зв'язку з вищевикладеним позивач просить визнати за ним право власності на самочинно збудовану будівлю магазину продовольчих товарів без номеру розташованого біля будинку АДРЕСА_1, що згідно технічного паспорта значиться під літерою «А-1», загальною площею приміщень 146,03 кв.м.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на самочинно реконструйовану тимчасову будівлю магазину продовольчих товарів без номеру розташованого біля будинку АДРЕСА_1, що згідно технічного паспорта значиться під літерою «А-1», загальною площею приміщень 146,03 кв.м.

Рішення суду мотивоване тим, що в ході розгляду справи суд дійшов беззаперечного висновку про порушення прав позивача відповідачем, яке виразилося у прийнятті рішення щодо скасування паспортів прив'язки групи стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності ОСОБА_4 та невизнання Смілянською міською радою заявлених ним позовних вимог.

Крім того, представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на предмет завдання шкоди ОСОБА_4 правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршення екологічної ситуацію та природних якостей землі від використання спірної будівлі в процесі здійснення ним підприємницької діяльності.

В апеляційній скарзі представник Смілянської міської ради Черкаської області, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, постановленим при неповному з'ясуванні обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення даного спору по суті, просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Апеляційна скарга мотивоване тим, що суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 порушив вимоги ст. 376 ЦК України та ст. 26 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки земельна ділянка не передавалася позивачу та останнім не дотримано порядку проектування та будівництва, а відповідно позивач і не мав права здійснювати самочинне будівництво.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 208 від 11.06.2015 року ФОП ОСОБА_4 погоджено місце розташування групи стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності площею по 30 кв.м. кожний по АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до даного рішення Управлінням архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста 3 липня 2015 року видано паспорт прив'язки групи стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, який дійсний до 24 червня 2016 року (а.с. 10).

Згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 464 від 8 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_4 погоджено місце розташування стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності площею 30 кв.м. (торговельний павільйон по продажу продовольчих товарів) з блокуванням до існуючої групи ТС ФОП ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 (а.с.13)

Відповідно до даного рішення Управлінням архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста 10 листопада 2015 року видано паспорт прив'язки стаціонарної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, який дійсний до 5 листопада 2016 року (а.с. 14).

Приписом Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області №34 встановлено, що будівля магазину використовується ФОП ОСОБА_4 без введення в експлуатацію, а тому зобов'язано його негайно припинити роботу будівлі магазину до введення в експлуатацію (а.с. 19).

Постановою № 7/1023-1ів.3/105 Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області на фізичну особу-підприємця за порушення абз. 3 п. 1 ч. 6 ст. 2 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» накладено штраф у розмірі 24804 грн. (а.с. 20).

Постановою № 8/1023-1ів.3/105 Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області на фізичну особу-підприємця за порушення абз. 3 п. 6 ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» накладено штраф у розмірі 62010 грн. (а.с. 21).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 89 від 10 березня 2016 року припинено дію рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 11.06.2015 року № 208 «Про погодження місця розташування групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (чотири торговельних павільйони по продажу продовольчих товарів) ФОП ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 та рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 08.10.2015 року № 464 «Про погодження місця розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (торговельний павільйон по продажу продовольчих товарів) ФОП ОСОБА_4 по АДРЕСА_1. Анульовано паспорти прив'язки групи стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (а.с. 22).

Рішенням Смілянської міської ради Черкаської області від 15.09.2016 року № 23-35/VII вирішено розробити детальний план частини житлового кварталу між багатоквартирними житловими будинками АДРЕСА_1 з розміщенням закладу торгівлі (а.с. 25).

На виконання зазначеного вище рішення Управлінням архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста було виготовлено детальний план території міста, зокрема і детальний план території частини житлового кварталу між багатоквартирними житловими будинками АДРЕСА_1 з розміщенням закладу торгівлі під позначкою «1» (а.с. 27).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з технічного паспорта, виготовленого 15.07.2017 року, будівля магазину продовольчих товарів біля будинку АДРЕСА_1 значиться під літерою «А-1» загальною площею приміщень 146,03 кв. м. (а.с. 31-35).

Відповідно до звіту комплексного обстеження, оцінки технічного стану несучих будівельних конструкцій будівлі магазину продовольчих товарів по АДРЕСА_1 в м. Сміла Черкаської області встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації та будівля магазину придатна для подальшої експлуатації (а.с. 39-60).

Відповідно до статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Отже, законом встановлена презумпція порушення прав інших осіб та наявність істотних порушень будівельних норм при самочинному будівництві, які мають бути спростовані при судовому розгляді в разі визнання права власності на самочинну забудову.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 4 ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Відповідно до частин першої, другої статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Положення частини другої статті 331 ЦК України слід розуміти у системному зв'язку з положеннями статті 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає жодних винятків. Як правило, усі об'єкти нерухомого майна в силу своєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію та державній реєстрації.

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 Земельного кодексу України), землекористувачі (стаття 95 Земельного кодексу України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав.

Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Крім того, відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

За змістом частин четвертої, п'ятої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво об'єкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку статті 331 ЦК України.

За змістом вищенаведеної частини першої статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї з трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним.

З контексту вищенаведених частин третьої та четвертої статті 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку і задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4, оскільки земельна ділянка, на якій позивач збудував самочинну будівлю, у користування або у власність йому не виділялася, позивач не отримував на неї належного дозволу та належно затвердженого проекту будівництва.

Такий висновок суду також узгоджується із правовою позицією ВС від 21 березня 2018 року, викладеною під час розгляду справи № 61-2875св18.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради про анулювання паспортів прив'язки тимчасових споруд спричинило порушення прав позивача.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради оскарженне позивачем в судовому порядку, а тому є чинним та обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зазначають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів не погоджується з висновками районного суду про те, що позивачем доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами обґрунтованість своїх позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно платіжного доручення № 502 від 02 серпня 2018 року Смілянська міська рада сплатила судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1725,00 грн., а тому дана сума підлягає стягнення з позивача ОСОБА_4 на користь відповідача Смілянської міської ради.

Тому, з урахуванням вищевказаних норм чинного законодавства, з врахуванням доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що обґрунтування вимог апеляційної скарги є доведеними і дають підстави для скасування судового рішення з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Смілянської міської ради Черкаської області задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2018 року скасувати.

Ухвалите нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Смілянської міської ради Черкаської області, третя особа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області про визнання права власності на самочинно збудований об'єкт відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Смілянської міської ради судовий збір в розмірі 1725,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови виготовлено 06 листопада 2018 року.