Справа № 368/1541/17
Провадження № 2/368/77/18
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"09" лютого 2018 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Єврокар Україна» про визнання недійсним договору лізингу, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позов обґрунтовано тим, що 13 жовтня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Єврокар Україна» було укладено Договір фінансового лізингу № 4165 предметом якого є надання позивачу послуг; спрямованих на придбання автомобіля марки/моделі ZAZ Sens на суму 6 950,01 дол.США, гривневий еквівалент вартості автомобіля становить 170 800,00 грн. Позивач сплатив відповідачу по вказаному договору авансовий платіж 17 680,00 грн.

Договір не посвідчено нотаріально, сторони погодили вартість предмета лізингу та платежі не в гривнях, а доларах США; правочин здійснено із використанням нечесної підприємницької діяльності.

Позивач просив суд визнати недійсним договір лізингу, стягнути з відповідача на його користь 17 680,00 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Представник відповідача не з'явився в судове засідання і проведено заочний розгляд справи.

Судом встановлено слідуюче.

13 жовтня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Єврокар Україна» було укладено Договір фінансового лізингу № 4165 предметом якого є надання позивачу послуг; спрямованих на придбання автомобіля марки/моделі ZAZ Sens на суму 6 950,01 дол.США, гривневий еквівалент вартості автомобіля становить 170 800,00 грн. У зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Позивач сплатив відповідачу по вказаному договору авансовий платіж 17 680,00 грн.

Згідно ст..6 Закону України «Про фінансовий лізинг», договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет договору, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, ст..2 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж. поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно ст..799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Враховуючи те, що: ОСОБА_1, як одна із сторін договору фінансового лізингу є фізичною особою, то цей договір повинен бути обов'язково нотаріально посвідченим.

Договір фінансового лізингу № 4165 від 13.10.2017 року нотаріально не посвідчувався.

Згідно ч.І ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч.1ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, оскільки договір фінансового лізингу між сторонами нотаріально не був посвідчений, він у відповідності до ст.. ст. 220 ч.1, 236 ЦК України є нікчемним з моменту його вчинення 13.10. 2017 року.

Згідно ст.216 ч.1 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна сторона зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ст.533 ч.2 ЦК України , якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Статтею 8 договору фінансового лізингу сторони погодили вартість предмета лізингу та платежі не в доларах США, як посилається позивач, а визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті з сплатою гривнями.

Відповідно до п. 2 ч.1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною. Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Передбачені пунктом 9.1 вказаного договору зобов'язання лізингоодержувача сплатити комісію за організацію оформлення даного договору та пунктами 9.2; 9.3 сплатити авансовий платіж; пункт 12.2. даного договору про неповернення комісії у випадку розірвання договору лізингоодержувачу, виходять за межі передбачених законом платежів, а тому вказані пункти договору є недійсними.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону № 723/97-ВРістотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторони погодили постачальника (продавця) автомобіля, остаточно визначили вартість предмета, графік сплати лізингових платежів, що підтверджується договором фінансового лізингу з вказанням в ньому про додатки до договору - графік сплати авансового внеску, специфікація, графік сплати лізингових періодичних платежів, але відповідно до ст.81 ЦПК України позивач не надав доказів, що вказані додатки сторони не погоджували.

Тому позовну заяву задоволити.

Визнати недійсним з моменту вчинення Договір фінансового лізингу №4165 від 13.10. 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» на користь ОСОБА_1 кошти загальною сумою 17 680 грн., як незаконно отримані по Договору фінансового лізингу №4165 від 13.10. 2017 року який судом визнано недійсним.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн. на рахунок :0324; код класифікації доходу бюджету:22030001; отримувач коштів: УДКСУ Кагарлицький район; банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській області, м. Київ; МФО 821018; .

Керуючись ст.ст. 533 ч.2 ЦК України, ст.ст.2, 6 , 220, 236, 216 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст.280-281 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1), ІПН:НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Єврокар Україна» (адреса: м. Київ, вул.. Бориспільська, 9 корп.57 6 поверх, оф.57/1) про визнання недійсним договору лізингу, стягнення коштів - задоволити.

Визнати недійсним з моменту вчинення Договір фінансового лізингу №4165 від 13.10. 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» на користь ОСОБА_1 кошти загальною сумою 17 680 грн., як незаконно отримані за наслідками укладення Договору фінансового лізингу №4165 від 13.10. 2017 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн. на рахунок :0324; код класифікації доходу бюджету:22030001; отримувач коштів: УДКСУ Кагарлицький район; банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській області, м. Київ; МФО 821018; .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга позивачем подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 289 ЦПК України Повний текст рішення виготовлено 20.02.2018 року.

ССуддя:В.І. Кириченко