АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/651/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Пальчика Віктора Олеговича, діючого в інтересах Державної казначейської служби України, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 7 грудня 2015 року ним в порядку статті 24 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» було направлено адвокатський запит начальнику ГУ ДФС у Київській області про надання інформації та документів, проте в задоволенні адвокатського запиту було відмовлено. Вважаючи такі дії ГУ ДФС у Київській області неправомірними, ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено, визнано неправомірними дії ГУ ДФС у Київській області щодо відмови у наданні інформації за адвокатським запитом від 07.12.2015 року. Зобов'язано ГУ ДФС у Київській області надати відповідь на адвокатській запит від 07.12.2015. Рішення суду набрало законної сили. Станом на сьогодні ГУ ДФС у Київській області рішення суду не виконано. Вважає, що неправомірні дії ГУ ДФС у Київській області завдали неправомірної шкоди його діловій репутації, просив з урахуванням збільшених позовних вимог стягнути за рахунок державного бюджету моральну шкоду у розмірі 143 360 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 5 000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Пальчик В.О., діючий в інтересах Державної казначейської служби України, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

На підставі п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами, що 7 грудня 2015 року позивачем в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» було направлено адвокатській запит начальнику ГУ ДФС у Київській області про надання інформації та документів. В задоволенні адвокатського запиту було відмовлено. Вважаючи такі дії ГУ ДФС у Київській області неправомірними ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 8 серпня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено, визнано неправомірними дії ГУ ДФС у Київській області щодо відмови у наданні інформації за адвокатським запитом від 07.12.2015 року та зобов'язано ГУ ДФС у Київській області надати відповідь на адвокатській запит від 07.12.2015 р. (а.с.7-8).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.75-76).

Як видно зі справи, станом на день розгляду справи вказане рішення ГУ ДФС у Київській області не виконано.

Відповідно до вимог частини третьої статті 61 ЦПК України ( в редакції Закону, що діяв на час постановлення рішення) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, неправомірність дій ГУ ДФС у Київській області щодо відмови у наданні інформації за адвокатським запитом від 07.12.2015 року встановлена рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_2 вказував на те, що протиправними діями ГУ ДФС у Київській області завдано неправомірну шкоду його діловій репутації, оскільки він не міг належним чином виконувати свої обов'язки по захисту свого довірителя, в зв'язку з чим одержував претензії від нього.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

У відповідності зі ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За змістом пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків тощо. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснень, приведених в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що неправомірними діями ГУ ДФС у Київській області завдано неправомірної шкоди діловій репутації позивача ОСОБА_2, чим спричинено йому моральних страждань, заподіяно моральну шкоду.

Разом з тим, стягуючи на користь позивача моральну шкоду з Державної казначейської служби України, суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги ст.1173 ЦК України, згідно з якою шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як видно з доводів апеляційної скарги, Державна казначейська служба України діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215.

Згідно з Положенням Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку та не несе відповідальності задії органів державної влади. Оскільки, як встановлено судом, Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало, тому не повинно нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу внаслідок незаконних дій ГУ ДФС у Київській області.

Дані доводи Державної казначейської служби України заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним моральну шкоду,завдану незаконними діями Головного управління фіскальної служби у Київській області, на користь позивача стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди колегія суддів враховує характер правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань позивача, інші обставин, які мають істотне значення, а такою з урахуванням принципів розумності, співмірності та справедливості, вважає необхідним розмір відшкодування моральної шкоди встановити в 1000 грн. Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди в сумі 143 360 грн. суперечать характеру й обсягу заподіяної йому шкоди та принципам розумності й справедливості та не є співмірними заподіяній шкоді, а тому в зазначеній сумі не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2, стягнувши з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача моральну шкоду, завдану незаконними діями Головного управління фіскальної служби у Київській області, в сумі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Пальчика Віктора Олеговича, діючого в інтересах Державної казначейської служби України, - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2 1000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова виготовлена 05 лютого 2018 р.

Головуючий:

Судді: