Справа № 333/6160/18
Пр. № 2-о/333/380/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа: ОСОБА_2 районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, посилаючись на те що, він є батьком ОСОБА_3, що народилася 29.03.2018 року. Пологи його дружини ОСОБА_4 відбулися у Міській центральній лікарні № 1 м. Донецька. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про державну реєстрацію народження дитини, але йому було відмовлено в звязку з тим, що подане ним свідоцтво про народження серії ДНР № 053710 від 05 квітня 2018 року, видане Кіровським відділом ЗАГС м. Донецька ДРП МЮ ДНР, є недійсним і не створює правових наслідків, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження дитини має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє в подальшому реалізувати його право на отримання свідоцтва про народження своєї доньки. Отже, заявник просить встановити факт народження дитини жіночої статі 29 березня 2018 року в м. Донецьку, матірю якого є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, батьком дитини є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України.

В судове засідання заявник не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні заяви наполягає, просить задовольнити її у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки останнього суду невідомі.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Заявник ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії ВВ № 896188, виданим Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 29 липня 1999 року (а.с. 7).

ОСОБА_4 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії ВК № 652382, виданим Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області 27 жовтня 2009 року (а.с. 5).

10.10.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Жиліна) І.Ю. уклали шлюб, який зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1063 та видане повторне свідоцтво про шлюб серії 1-НО № 206324 (а.с. 2).

Відповідно до Свідоцтва про народження № 053710 від 05.04.2018 року у ОСОБА_4 в м. Донецьк, 29.03.2018 року народилася дитина донька ОСОБА_3. Батьком в свідоцтві записано ОСОБА_1. Свідоцтво про народження видане незаконними органами, що знаходяться на тимчасово окупованій території м. Донецьк, Донецької області (а.с. 3).

Як випливає зі свідоцтва про народження, актовий запис № 200 складений 05 квітня 2018 року Кіровським відділом ЗАГС м. Донецька ДРП МЮ ДНР, батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_1, матірю ОСОБА_4.

Відповідно до письмової відмови, наданої заявнику ОСОБА_2 районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області за № 807/17.3-04-37 від 08.11.2018 року ОСОБА_1 відмовлено в проведенні державної реєстрації народження дитини з тих підстав, що документ наданий заявником є недійсним і не створює правових наслідків, у звязку з тим, що виданий органом на тимчасово окупованій території, діяльність якого вважається незаконною відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовій режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VІ (а.с. 8).

Згідно з п. 7 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей визнано тимчасово окупованими територіями.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові, походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України; підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 18 жовтня 2010 року № 52/5 (з відповідними змінами та доповненнями) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 року, № 545, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне взяти до уваги документ про народження особи, виданий закладом, що знаходиться на окупованій території, і оцінити його разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку, оскільки можливість збору доказів народження особи на окупованій території може бути істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Встановлення факту народження дитини має для заявника юридичне значення, оскільки з ним пов'язане виникнення, зміна або припинення майнових прав, а саме отримання свідоцтва про народження дитини.

Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини справи, досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини знайшла своє обґрунтоване доведення в ході судового розгляду у зв'язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 256, 257-1, 259, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа: ОСОБА_2 районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити.

Встановити факт народження дитини дівчинки ОСОБА_3, 29 березня 2018 року, в м. Донецьку, Україна, у батьків: мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянка України, яка зареєстрована за адресою: Україна, Донецька область, м. Чистяково, перевулок ОСОБА_5, буд. 39; батько ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянин України, який зареєстрований за адресою: Україна, м. Донецьк, вул. Сліпньова, буд. 58-а, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 09 листопада 2018 року.

Суддя: В.Б. Кулик