Провадження № 2-з/522/61/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Приморський районний суд міста Одеси у складі :

головуючого судді Ільченко Н.А.,

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №2-12717/10 за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ;

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження права виїзду з України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянці України, вжиті ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 18.10.2010 року, посилаючись на те, що питання про тимчасове обмеження виїзду за межі України можливо вирішити лише на стадії виконання судового рішення, ухваленого зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та ст.. 441 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 18.10.2010 року суд тимчасово обмежив право виїзду з України ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.09.2012 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.12.2012 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19.12.2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.06.2013 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12.09.2012 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19.12.2012 року залишено без змін.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватись по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі і безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначати місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Пунктом 7 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у відповідності до якої заява про забезпечення позову в спорах, що виникають з кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з частиною першою статті 150 ЦПК України суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим кодексом та що питання про тимчасове обмеження виїзду за межі України можливо вирішити лише на стадії виконання судового рішення, ухваленого зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та ст.. 441 ЦПК України.

Зважаючи на викладене суд вважає, що заява представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.313 ЦК України, ст.158 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянці України, у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду, застосовані ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 18 жовтня 2010 року у цивільній справі №2-12717/10.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А.Ільченко