Справа № 388/670/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

06.11.2018 року Долинський районний суд Кіровоградської області в складі :

головуючого судді Степанов С.В.

при секретарі Лінській Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Долинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною заяви про відмову від обовязкової частки у спадщині та визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання недійсною заяви про відмову від обовязкової частки у спадщині та визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом посилаючись на наступне.

24.02.2013 року помер ОСОБА_4, він був чоловіком позивачки ОСОБА_1 та батьком позивачки ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалась з житлового будинку, що розташований по вул. Садова 24 в с.Маловодяне, Долинського району Кіровоградської області та земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що розташована на території Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

Відповідач є сином (братом) та спадкоємцем першої черги і спадкоємцем за заповітом від 14.08.2007 року. Окрім нього спадкоємцями першої черги є позивачі та ОСОБА_5, тобто в разі спадкування за законом кожен прийняв би спадщину по 1 / 4 частині. На час смерті разом з ОСОБА_3 проживали позивачі.

Протягом шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_3 на прохання відповідача, який обіцяв довічно утримувати позивачаку ОСОБА_1, остання подала нотаріуса засвідчену 18.04.2013 року секретарем Маловодянської сільсько ради Долинського району Кіровоградської області ОСОБА_6 заяву про відмову від обов'язкової частки у спадщині та про те, що не претендує на 1 / 2 частину спільного майна подружжя.

Позивачі вважають, що частково є недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом та є недійсною заява про відмову від обов'язкової частки у спадщині, оскільки ОСОБА_1 будучи особою похилого віку підписуючи заяву помилялась щодо змісту поданої відмови від обов'язкової частки у спадщині, цим позбавила себе єдиного житла. В хвязку з цим, просить заяву від 18.04.2013 року про відмову від обов'язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_3, що настала 24 лютого 2013 року, подану до Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, зареєстровану за N44 визнати недійсною.

В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог про що раніше надав відзив на позовну заяву з якого слідує наступне. Після смерті свого батька ОСОБА_3 вікрилася спадщина та протягом шести місяців відповідач звернувся в Долинську держави нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та 27.09.2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом,який було складено покійним його батьком 14.08.2007 року.

Мати відповідача ОСОБА_1 протягом шести місяців після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 18.04.2013 року подала в Долинську державну нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини.

Відповідно до даної заяви, ОСОБА_1 від спадщини після смерті свого чоловіка відмовилася, на обов'язкову частку не претендує, на видачу свідоцтва про право власності на 1 / 2 частину спадщини згідно ст. 65 СК України також не претендує.

ОСОБА_2 до нотаріуса ніяких заяв про прийняття спадщини не подавала.

Позивачка ОСОБА_1 як на підставу недійсності поданої нею заяви про відмову від спадщини посилається на те, що вона помилилася щодо цієї заяви і нібито вона позбавлена житла. Проте вказане не відповідає дійсності так як ОСОБА_1 на даний час проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 де вона і раніше проживала зі своїм чоловіком. Таким чином відмова ОСОБА_1 від спадщини ніяким чином не вплинула на її право проживання у вказаному будинку. На день смерті ОСОБА_3 позивач ОСОБА_2 інвалідом 3 групи не була та не була непрацездатною.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку з наступного.

Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 підтверджує, що він помер 26.02.2013 року в м. Кіровограді у віці 68 років (а.с. 8).

Копія свідоцтва про одруження серії VI-УР № 183550 підтверджує шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

Копією довідки до акта огляду МСЕК № 180480 гр. ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи (а.с. 7).

З довідки виданою Маловодянською сільською радою Долинського району Кіровоградської області № 318 від 07.05.2018р. слідує, що на день смерті гр. ОСОБА_3 разом з ним за адресою : с. Маловодяне, вул. Садова, 24, Долинського району Кіровоградської обалсті були зареєстровані та проживали ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_2 (дочка) (а.с. 13).

Копією заповіту від 14.08.2007 року підтверджено, що ОСОБА_3, 04.01.1944р.н. на випадок своєї смерті заповів все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

Із копії заяви про відмову від спадщини від 18.04.2013 року слідує, що гр. ОСОБА_1 відмовилась від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 (а.с. 15).

З копії спадкової справи № 33/2013 року слідує, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся лише ОСОБА_3 (син померлого), а гр. ОСОБА_1 (дружина померного) надала заяву про відмову від спадщини (а.с. 26-47).

Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.09.2013 року підтверджено, що гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 успадкував після смерті батька ОСОБА_3 земельну ділянку площею 4,0879га,яка розташована на території Маловодянської сільської ради (а.с. 41).

Довідкою Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області від 31.07.2018 року № 564 підтверджено, що на час смерті ОСОБА_3 його донька ОСОБА_2 не була зареєстрована разом з ним за адресою: вул.. Садова, 24, с. Маловодяне, Долинського району Кіровоградської області (а.с.50).

Статтею 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, як мають істотне значення.

Непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтек 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втраток годувальника відповідно до закону (ст.. 1 Закону України "Про загальнообов'язкова державне пенсійне страхування").

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщин встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкритя спадщини.

В Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» № 9 від 06.11.2009 року, відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину(стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилається на те, що при подачі заяви про відмову від спадщини вона була особою похилого віку та позбавила себе єдиного житла. Проте вказане спростовується тим, що позивачка ОСОБА_1 фактично проживає та зареєстрована у зазначеному будинку за адресою: с. Маловодяне,вул. Садова, 24, Долинського району Кіровоградської області, крім того вказане не підтверджує наявності помилки сторони правочину.

Позивачі просили застосувати ст.. 1241 ЦК України, оскільки обидві є непрацездатними та на момент смерті ОСОБА_3 проживали разом з ним.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що на момент смерті ОСОБА_3, позивач ОСОБА_2 була працездатною, інвалідність отримала через деякий час після смерті батька, крім того, довідкою Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області від 31.07.2018 року № 564 на час смерті ОСОБА_3 його донька ОСОБА_2 не була зареєстрована разом з ним за адресою: вул.. Садова, 24, с. Маловодяне, Долинського району Кіровоградської області.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено відсутність підстав застосуванні ст.. 1241 ЦК України, оскільки позивач ОСОБА_2 на час смерті батька була працездатна та зареєстрована за іншою адресою, а факт її проживання з покійним не встановлений у встановленому законом порядку та підтверджується лише з її слів.

Стосовно позивача ОСОБА_1, остання відмовилась згідно поданої нею заяви до нотаріуса від обовязкової частки на спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_3 Отже, в цій частині позовних вимог посилання на ст.. 1241 ЦК України є безпідставним, оскільки вказана відмова судом не скасована.

Заявлений відповідачем факт спливу строку позовної давності стосовно предявлених вимог підтверджений в ході судового розгляду, оскільки заява про відмову від спадщини датована 18.04.2013 року та свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 27.09.2013 року так, на момент предявлення позову сплив строк майже пять років. Проте, суд його не застосовує, оскільки відмовляє у задоволенні позовних вимог позивачів у звязку з безпідставністю предявленого позову.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено та відповідачем спростовано доводи позивача щодо визнання недісною заяви про відмову від обовязкової частки у спадщині та визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачів.

Керуючись ст..ст. 4, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП- НОМЕР_1, паспорт серії ЕА 758230 виданий Долинським РВ УМВС України в Кіровоградській області від 13.10.2000 року (зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП- НОМЕР_2, паспорт серії ЕА 180330 виданий Долинським РВ УМВС України в Кіровоградській області від 31.10.1996 року (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП- (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7) про визнання недійсною заяви про відмову від обовязкової частки у спадщині та визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України, безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_7