Дата документу 19.01.2018
Справа № 334/5241/17
Провадження № 2/334/977/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

19 січня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання трудових відносин припиненими,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання трудових відносин припиненими.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.04.2011р. між нею та відповідачем було укладено трудовий договір номер 2, який був зареєстрований у центрі зайнятості. У зв'язку з народженням дитини позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною з 2011 по 2014 рік, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, у 2014 році разом з дитиною вимушено покинула своє місце проживання. Перед виїздом звернулася до відповідача із заявою про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України та просила припинити трудові правовідносини. Однак наказ про звільнення на підставі своєї заяви вона не отримала, трудову книжку їй не повернули.

Відповідач наразі залишається на податковому обліку у Красноармійській обєднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Донецькій області. На теперішній час позивач перебуває на обліку як тимчасово переміщена особа, отримує лише щомісячну допомогу на дитину. Через наявність в єдиній інформаційно- аналітичній системі інформації щодо дати та підстав припинення договору з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та зняття його з реєстрації, формально на даний час позивач є зайнятою особою. Таким чином, відповідачем порушено право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника та право щодо вільного вибору праці. Тому позивач вимушена звертатись з позовом до суду, оскільки рішення суду про припинення дії трудового договору є підставою для зняття такого договору з реєстрації в центрі зайнятості.

З наведених підстав просить суд визнати трудові відносини між ним та відповідачем, які оформлені трудовим договором, припиненими на підставі вимог п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ч.1 ст.38 КЗпП України).

Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку.

Суд відповідно до ст.. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що між ОСОБА_1 і фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 01.04.2011р. було укладено трудовий договір.

Зазначений договір у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників 01.04.2011р. був зареєстрований Макіївським міським центром зайнятості Донецької області, реєстраційний номер 2.

У звязку з проведенням АТО і віднесенням м. Авдіївки Донецької області, де проживала позивач, до тимчасово окупованої території, вона разом з малолітньою дитиною у 2014 році вимушено покинула своє місце проживання. Зквітня 2017 року проживає у м. Запоріжжі, з 20.04.2017р. взята на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 20.04.2017р. №, виданою УПСЗН Запорізької міської ради по Дніпровському району.

Згідно пояснень позивача, перед виїздом з м. Авдіївки вона звернулася до відповідача із заявою про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України та просила припинити трудові правовідносини, однак з наказом про звільнення її не ознайомили і трудову книжку не повернули.

На теперішній час відмітки про припинення вищезазначеного трудового договору та зняття його з реєстрації у єдиній інформаційно-аналітичній системі немає, що перешкоджає позивачу встати на облік у центрі зайнятості за місцем проживання, оскільки позивач на даний час вважається зайнятою особою.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.

В силу ст.24-1 КЗпП України у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості.

Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір.

Пунктом 9 вказаного Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави припинення трудового договору з посиланням на відповідні статті КЗпП України в третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається в центрі зайнятості, і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення в третьому примірнику. На підставі цього відповідальна особа центру зайнятості знімає трудовий договір з реєстрації, про що робиться запис у книзі реєстрації трудових договорів та запис на трьох примірниках трудового договору про зняття з реєстрації трудового договору.

Таким чином, запис на примірниках трудового договору про його зняття з реєстрації робиться на підставі здійсненого фізичною особою - підприємцем запису про підстави припинення такого договору.

Із змісту ст. 21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов'язки. Інші суб'єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

За ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно, до п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.93р., трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов'язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників.

Зазначені в абзаці першому цього пункту фізичні особи роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Внесені фізичною особою до трудових книжок записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, незалежно від місця реєстрації трудового договору, і засвідчуються його печаткою.

Відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації ) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.

Згідно з ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 вказаного Закону визначає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, оскільки місце перебування ФОП ОСОБА_2 є тимчасово окупованою територією, тому, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право. А тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання трудових відносин припиненими - задовольнити.

Визнати припиненою дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, укладеного 01.04.2011р. та зареєстрованого Макіївським міським центром зайнятості Донецької області, на підставі п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ч.1 ст.38 КзпП України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.