РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.,

за участю секретаря Реуцької Н.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на майновий пай, третя особа: ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

26 грудня 2017 року позивачі по справі звернулися до Шевченківського районного суду Харківської області з вказаним позовом, яким просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності на майновий пай вартістю 9 528,92 гривень - Свідоцтво НОМЕР_1, виданого Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області 02.08.2001 року в пайовому фонді СТОВ «Червоний партизан» Шевченківського району Харківської області, належного ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на майновий пай вартістю 9 445,92 гривень - Свідоцтво НОМЕР_2, виданого Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області 02.08.2001 року в пайовому фонді СТОВ «Червоний партизан» Шевченківського району Харківської області, належного ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 року, в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в селі Великі Хутори Шевченківського району Харківської області помер їх батько - ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді майнового паю вартістю 9 445,00 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла їхня мати - ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді майнового паю вартістю 9 528,92 гривень. Позивачі по справі являються спадкоємцями 1-ї черги після смерті своїх батьків відповідно до закону, а тому просять визнати за ними право власності на вищезазначені майнові паї, у зв'язку із чим змушені звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.

Позивач по справі - ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та наполягала на задоволенні позовних вимог.

Позивач по справі - ОСОБА_2 у судовому засіданні також підтримав позовні вимоги та просив його задовольнити.

Представник відповідача по справі - Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву за № 47 від 15.02.2018 року про розгляд справи за їх відсутності за наявними в матеріалах справи доказами (а.с.51).

Третя особа - ОСОБА_3 не заперечував проти позову позивачів зазначивши, що від прийняття спадщини добровільно відмовляється (а.с.14)

Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини пов'язані зі спадкуванням.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22.10.1986 року позивач по справі - ОСОБА_2 являється рідним сином ОСОБА_5 (батько) та ОСОБА_4 (мати) (а.с.34).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 11.01.2018 року, виданого повторно, позивач по справі - ОСОБА_6 являється рідною донькою ОСОБА_5 (батько) та ОСОБА_4 (мати) (а.с.35). Відповідно до копії паспорта гр-ки України серії НОМЕР_5 остання зареєструвала шлюб та взяла прізвище чоловіка «Осика» (а.с.46).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 16.01.1997 року третя особа по справі - ОСОБА_3 являється рідним сином ОСОБА_5 (батько) та ОСОБА_4 (мати) (а.с.34).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року в селі Великі Хутори Шевченківського району Харківської області помер батько позивачів по справі - ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 15.11.2017 року (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді майнового паю вартістю 9 445,00 гривень згідно довідки СТОВ «Червоний партизан» № 137 від 17.10.2017 року (а.с.10). Даний майновий пай належав померлому відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП СТОВ «Червоний партизан» НОМЕР_2, виданого Великохутірською сільською радою 02 серпня 2001 року (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачів по справі - ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 15.11.2017 року (а.с.15). Остання мешкала в селі АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді майнового паю вартістю 9 528,92 гривень згідно довідки СТОВ «Червоний партизан» № 138 від 17.10.2017 року (а.с.11), який належав останній згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП СТОВ «Червоний партизан» НОМЕР_1, виданого Великохутірською сільською радою 02 серпня 2001 року (а.с.9).

Позивачі і третя особа - ОСОБА_3, в ході судового розгляду не заперечують, що майнові сертифікати (свідоцтва про право власності на майновий пай СТОВ «Червоний партизан (а.с.9) в них були на руках після смерті батьків, але вони не зверталися до нотаріуса з тих причин так як думали це не потрібно і тільки в цьому році дізнавшись про виплату грошей СТОВ «Червоний партизан» за дані майнові сертифікати вони вирішили звернутися відразу до суду.

Суд відмовляє в позові ОСОБА_1, з тих підстав, що відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

При дослідженні наданих до суду доказів, судом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_4 на день своєї смерті була зареєстрована в АДРЕСА_2, при цьому її донька (сама позивачка) - ОСОБА_1 на день смерті матері була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 тобто разом з матір'ю вона не мешкала і фактично спадщину не прийняла.

Відповідно до ст.1268 ЦК спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 на день смерті своєї матері, після якої вона просить визнати право власності на майновий пай, разом не проживала, що свідчить про неприйняття нею спадщини після смерті матері, заяв про визначення додаткового строку не подавала, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог останній.

Прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК строк.

Суд також відмовляє в позові і позивачу ОСОБА_2, з тих підстав, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Згідно п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР. У зв'язку з тим, що батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, слід керуватися вимогами ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини.

В статті 548, 549 ЦК УРСР визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 19.09.2000 року спадщину прийняли дружина ОСОБА_4 та діти ОСОБА_2 ОСОБА_3 які фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавців постійно проживали разом з померлим АДРЕСА_3, і проживають по даний час, однак у встановленому законом порядку не оформили спадкове майно.

У випадку, коли особа прийняла спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном 549 ЦК УРСР), або спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але не оформили права на спадщину, необхідно відмовляти в задоволенні позову про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом і про визначення додаткового строку для прийняття спадщини з тих підстав, що спір з приводу спадщини відсутній і позивач не позбавленний права звернутися до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. В данному випадку позивач ОСОБА_2, прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України після смерті матері.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

На підставі вищевикладеного, суд вважає належним у задоволенні позовних вимог позивачам - відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81 259, 263-265 ЦПК України,

ст.ст. 1216, 1217, 1268 -1270 ЦК України,

ст.ст. 548,549 ЦК Української РСР 1963 року суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на майновий пай, третя особа: ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевченківського

районного суду С.М.Стеганцов