Справа № 603/814/17
Провадження №2/603/57/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Іванчука В. М.

за участі секретаря судового засідання - Пшеничняк В.Й.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області до Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 37,5 кв.м. під літерою «А», житловою площею 21,0 кв.м.;

- земельну ділянку площею 0,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2;

- земельну ділянку площею 1,86 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько - ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з:

-1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 37,5 кв.м. під літерою «А», житловою площею 21,0 кв.м.

Вказану спадщину прийняла дружина спадкодавця - ОСОБА_3, оскільки проживала на час відкриття спадщини з померлим.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її мама - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з:

- житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 37,5 кв.м. під літерою «А», житловою площею 21,0 кв.м.

- земельної ділянки площею 0,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2;

- земельної ділянки площею 1,86 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2.

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що спадкуванню підлягає житловий будинок який відноситься до суспільної групи колгоспний двір та відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Окрім цього в позовній заяві позивач просить встановити факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на будинковолодіння.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач - представник Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав відзив на позовну заяву про визнання права власності в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнають повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних у справі доказів та приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що спадкуванню підлягає житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 і який належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 05.12.1988 року і з яким, згідно записів погосподарської книги, проживала його дружина ОСОБА_3 (копія погосподарської книги (а.с.21)), що також підтверджується довідкою №265 від 11.11.2016 року виданої виконкомом Тростянецької сільської ради Монастириського району.

До введення вдію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувались тільки в разі смерті останнього члену колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширюється на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01.07.1990 року. З введенням в дію Закону України «Про власність» в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його членів, проте з 15.04.1991 року двір втратив статус колгоспного двору.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 74 років в с.Тростянці Монастириського району Тернопільської області помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданого Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повторно 09.11.2016 року, актовий запис №5.

Ще за життя померлому належав:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 37,5 кв.м. під літерою «А», житловою площею 21,0 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 05.12.1988 року та витягом з погосподарської книги (а.с.21).

Разом з тим, з позовної заяви та доданих до матеріалів справи документів убачається, що у свідоцтві про право власності на будинковолодіння батько позивача зазначений як ОСОБА_4, а у свідоцтві про смерть та її свідоцтві про народження, як ОСОБА_2.

Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно позивачу для прийняття спадщини.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, факт, що просить встановити позивач має юридичне значення.

Окрім цього судом виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право.

Так, Свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння, яке розміщене по АДРЕСА_3, видане на ім'я «ОСОБА_4».

Як зазначає позивач у поданій позовній заяві, що в вищевказаному Свідоцтві невірно зазначено прізвище заявника.

Документами, які встановлюють належність ОСОБА_2 Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, яке розміщене по АДРЕСА_4 є витяг з погосподарської книги згідно якої головою двору є ОСОБА_2, довідка №299/02-08 від 22.11.2017 року виданою виконкомом Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

З вищезазначеного випливає, що при складанні (видачі) правовстановлюючих документів, Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, органом, який його складав, була допущена помилка при записі прізвища ОСОБА_2

А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані позивачем докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що «ОСОБА_2», та «ОСОБА_4», є одна і та ж особа.

Отже, факт належності ОСОБА_2, Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, яке розміщене по АДРЕСА_4, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами та копіями правовстановлюючих документів.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_2 та «ОСОБА_4» є одна і та ж особа, то позовна вимога про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи вказане майно ОСОБА_2 успадкувала його дружина, як спадкоємець першої черги - ОСОБА_3, оскільки проживала на час смерті з померлим.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Відповідно до роз'яснень Пленуму ВСУ постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1963), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Як вбачається з матеріалів справи на час смерті ОСОБА_2, тобто на час відкриття спадщини, був чинним ЦК Української РСР 1963 року, тому при вирішенні питання про прийняття ОСОБА_3. спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та визнання за нею права власності на це майно треба керуватися ст. 549 ЦК Української РСР в якій зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до вимог ст.ст. 524, 525, 526, ЦК України (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Згідно з вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини, або якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час смерті ОСОБА_2 та відкриття спадщини проживала разом з померлим, що підтверджується довідкою №265 від 11.11.2016 року, виданою виконкомом Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна і відсутності правовстановлюючих документів на нього, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_3 за життя не оформила спадкових прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, але фактично вступила у володіння та користування даним майном як спадкоємець за законом першої черги суд визначає, що власником даного майна після смерті ОСОБА_2 була його дружина ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 85 років в с.Тростянці Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданого 29.03.2006 року, актовий запис №2.

Після її смерті залишилось спадкове майно до якого належать:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 37,5 кв.м. під літерою «А», житловою площею 21,0 кв.м.;

- земельна ділянка площею 0,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №421/0/201-17 від 15.09.2017 року, виданого Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області;

- земельна ділянка площею 1,86 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №421/0/201-17 від 15.09.2017 року, виданого Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Родинні відносини між померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 підтверджуються:

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 згідно якого ОСОБА_3 є мамою ОСОБА_5;

- свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 виданого 15.11.1974 року, згідно якого ОСОБА_1 змінила своє дошлюбне прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В зв'язку з вищевказаним суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, як спадкоємець за законом першої черги і як особа яка звернулась за прийняттям спадщини до нотаріальної контори у відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України (Рішення суду №603/686/17 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини).

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів - державного акту на землю та свідоцтва про право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори №122/02-14 від 14.11.2017 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як слідує з матеріалів справи оригінали Державного акту та свідоцтво про право власності на будинковолодіння були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від 18.11.2016 року.

Згідно даного повідомлення вбачається, що свідоцтво про право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами у АДРЕСА_5 видане виконкомом Монастириської районної ради 22.11.1988 року ОСОБА_4 з с.Тростянці та Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_7, виданий Тростянецькою сільською радою 23.01.2003 року ОСОБА_3 - загублені.

На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві, а отже вона як спадкоємець за законом має право на вказане в позовній заяві спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, тому є підстави визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки.

В зв'язку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на спадкове майно згідно позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 524 - 526, 548, 549, 553, 554 ЦК України (в ред. 1963 року), ст.ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою: с.Тростянці Монастириського району Тернопільської області до Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, юридична адреса місцезнаходження: вул.Відродження №3 с.Тростянці Монастириський район Тернопільська область про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, правовстановлюючого документу, а саме:

- Свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 05 грудня 1988 року на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 виданого на ім'я «ОСОБА_4».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме, на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до якого входить: одноповерховий житловий будинок загальною площею 37,5 кв.м. під літерою «А», житловою площею 21,0 кв.м., що належав ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5

- земельну ділянку площею 0,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2;

- земельну ділянку площею 1,86 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тростянецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, які належали ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. М. Іванчук