Р І Ш Е Н Н Я (ЗАОЧНЕ)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2018 Справа №607/12557/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Пастернак О.В.,

у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/12557/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явив до суду позов до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - кімнатою АДРЕСА_1

Обґрунтовує позов тим, що у 1994 році, йому як працівнику Тернопільського міського відділу УМВС України в Тернопільській області та учаснику бойових дій було видано ордер на житло - кімнату в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до договору найму жилого приміщення, укладеного між ним та ТМВ УМВС України в Тернопільській області, за вказаною адресою проживали також його дружина ОСОБА_4 та дочки - ОСОБА_5 і ОСОБА_3 21 лютого 2007 року позивач розлучився з дружиною, однак після цього вони ще деякий час проживали разом. У подальшому вона одружилася та переїхала жити в Польщу, де і проживає протягом останніх трьох років. Дочка ОСОБА_5 вийшла заміж і добровільно знялася з реєстрації. А дочка ОСОБА_3 залишається зареєстрованою у вказаній кімнаті, однак фактично там не проживає. Відповідачі добровільно зніматися з реєстрації відмовляються. Зазначає, що оплату за всі комунальні послуги він завжди здійснював самостійно, протягом 2016-2017 року відповідачі чинили перешкоди йому у доступі до вказаної кімнати у гуртожитку, забрали всі документи на кімнату, меблі та речі. З лютого 2017 року відповідачі в спірній кімнаті не проживають і не навідуються. З цих підстав позивач просив суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання подав заяву, в якій просив слухати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явилися, не повідомивши про причини неявки. Будь-яких заперечень по суті спору від відповідачів не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Як вбачається з договору найму жилого приміщення від 25 листопада 1994 року, укладеного між Тернопільським міським відділом УМВС України в Тернопільській області (наймодавцем) та ОСОБА_1 (наймачем), останньому на підставі ордеру, виданого за рішенням житлово-побутової комісії Тернопільського МВ (протокол № 20/5 від 25 листопада 1994 року) надано в тимчасове користування жилу площу у відомчому гуртожитку Тернопільського МВ, а саме - кімнату НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до п.1.4. вказаного Договору, кількість членів сім'ї, що будуть проживати разом з наймачем - 3, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3.

Відповідно до Довідки № 4800 від 25 вересня 2017 року, виданої органом самоорганізації населення будинковий комітет «Збаразька-35», ОСОБА_1 був виданий ордер, згідно розпорядження від 25 листопада 1994 року № 20/5 на кімнату НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано 21 лютого 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ИД № 011985, виданого 21 лютого 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у тернопільській області, про що зроблено актовий запис № 125.

З довідки № 105 від 08 лютого 2018 року, виданої органом самоорганізації населення будинкового комітету «Збаразька-35», вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1, має статус гуртожитку, належав Тернопільському міському відділу міліції УМВС України в Тернопільській області, на підставі акту прийому-передачі від 25 жовтня 2015 року УМВС передало будинок на баланс ПП «ТернопільКом Сервіс», на базі якого 15 листопада 2015 року було створено ОСН-БК «Збаразька-35». На даний час гуртожиток знаходиться на балансі ПП «ТернопільКомСервіс», а організацією, яка обслуговує будинок є ОСН-БК «Збаразька-35».

Згідно з актом Приватного підприємства «ТернопільКомСервіс» від 29 травня 2017 року в ході обстеження комісією у складі директора ПП «ТернопільКомСервіс» ОСОБА_6, юриста Котельника О.С., паспортиста ОСОБА_7, за участю мешканців будинку по АДРЕСА_1, встановлено, що до 16 лютого 2017 року у кімнаті НОМЕР_4 проживала ОСОБА_3, яка за свідченням сусідів виселилася з кімнати.

Відповідно до акту органу самоорганізації населення будинкового комітету «Збаразька-35» № 4 від 03 жовтня 2017 року в ході обстеження комісією у складі голови ОСН - БК ОСОБА_8 та сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, встановлено, що в кімнаті НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1 протягом останніх шести місяців за вищевказаною адресою проживає ОСОБА_1, а його колишня дружина ОСОБА_2 і дочка ОСОБА_3 за даною адресою протягом останніх шести місяців не проживали і не проживають.

Згідно з актом органу самоорганізації населення будинкового комітету «Збаразька-35» № 52 від 08 лютого 2018 року в ході обстеження комісією у складі голови ОСН - БК «Збаразька-35» ОСОБА_8, мешканців будинку ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, встановлено, що до 16 лютого 2017 року у кімнаті НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_3, яка за свідченням сусідів виселилася з кімнати. ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований з 1994 року та проживає на даний час.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, є наймачем вказаної кімнати, разом з ним зареєстровані: колишня дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3, що підтверджується довідкою № 104 від 08 лютого 2018 року, виданою органом самоорганізації населення будинкового комітету «Збаразька-35».

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 64 Житлового кодексу УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість передбачені ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР.

Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин відсутності відповідачів у спірному приміщенні понад шість місяців.

За вказаних обставин судом установлено, що ОСОБА_1 є наймачем кімнати АДРЕСА_1 відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3відсутні за вказаною адресою понад шість місяців без поважних на це причин, тому відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР вони втратили право на користування спірним житлом.

Крім того, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір згідно зі ставкою, встановленою п. п. 2 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка була чинною станом на дату подання позовної заяви), та з врахуванням вимог ч. 3 ст. 6 вказаного Закону, а саме - по 640 гривень судового збору з кожного відповідача.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 64, 71, 72 ЖК УРСР, керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 81, 89, 141, 263 - 265, 268, 273, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі по 640 (шістсот сорок) гривень з кожної.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяН. М. Сташків