ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2670/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
"29" січня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :
головуючого судді Комаревцевої Л.В.,
за участю секретаря Гаврилюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу в спрощеному провадженні за позовною заявою Моторно транспортного страхового бюро України до ОСОБА_2, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов"язаних з виплатою страхового відшкодування,
У листопаді 2017 року надійшла до суду позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_2 про відшкодування витрат в порядку регресу, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 14.12.2015 року, близько 19 год. 27 хв., на вул. Харківське шосе в м. Києві, з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем "Тойота Прадо", д.н.з. НОМЕР_1, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено наступні транспортні засоби: автомобіль НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 та автомобіль "Тойота", д.н.з НОМЕР_7, що належить ОСОБА_4
Розмір збитків, завданих автомобілю НОМЕР_3, згідно звіту №244/01/16Б від 07.01.2016 р., складеного ФОП ОСОБА_5, становить 43 440 грн. 67 коп.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.
Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Розмір залишків пошкодженого ТЗ, згідно звіту №0244/12/15 від 12.05.2016 р., складеного ФОП ОСОБА_5, становить 14 354 грн. 10 коп. А отже, завдано збитку на суму 29 086 грн. 77 коп.
Розмір завданих збитків автомобілю "Тойота", д.н.з НОМЕР_7 згідно звіту №138/12/15 від 29.12.2015 р., складеного ФОП ОСОБА_6, становить 52 832 грн. 17 коп.
При цьому ліміт відповідальності МТСБУ становить 50 000 грн. 00 коп.
Договірних зобов"язань між МТСБУ, потерпілими особами та відповідачем не виникало.
31.05.2016 р. МТСБУ перерахувало потерпілому ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 29 086 грн. 77 коп.
17.05.2016 р. МТСБУ перерахувало потерпілому ОСОБА_4 суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп.
Таким чином, розмір регламентованої виплати склав 79 086 грн. 77 коп.
Крім того, додатково позивачем було понесено витрати на послуги аварійного комісара на загальну суму 820 грн. 00 коп.
З огляду на викладене, МТСБУ просить суд стягнути з ОСОБА_2 витрати в порядку регресу в розмірі 79 086 грн. 77 коп., витрати за послуги аварійного комісара на загальну суму 820 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у сумі 1 600 грн. 00 коп.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, разом із позовом надав заяву про розгляд справи за відстуності представника МТСБУ, проти ухвалення заочного рішення також не заперечив.
Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.
Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не зверталася, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про проведення заочного розгляду справи та задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.12.2015 року приблизно об 19.27 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_4 («ВАРТА»), який належить ОСОБА_7, рухаючись по вул. Харківське шосе біля буд. № 168, в порушення п. 13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції в залежності від швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_3, який від удару відштовхнуло на автомобіль НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_8, що призвело до пошкодження всіх зазначених транспортних засобів, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2016 року ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 35).
Розмір збитків, завданих автомобілю НОМЕР_3, згідно звіту №244/01/16Б від 07.01.2016 р., складеного ФОП ОСОБА_5, становить 43 440 грн. 67 коп. (а.с. 13-17)
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Розмір залишків пошкодженого ТЗ, згідно звіту №0244/12/15 від 12.05.2016 р., складеного ФОП ОСОБА_5, становить 14 354 грн. 10 коп. А отже завдано збитку на суму 29 086 грн. 77 коп. (а.с. 25-27)
Розмір завданих збитків автомобілю "Тойота", д.н.з НОМЕР_7 згідно звіту №138/12/15 від 29.12.2015 р., складеного ФОП ОСОБА_6, становить 52 832 грн. 17 коп. (37-39)
При цьому ліміт відповідальності МТСБУ становить 50 000 грн. 00 коп.
Згідно до п. 41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У зв"язку з вищенаведеним позивачем 31.05.2016 р. було перераховано потерпілому ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 29 086 грн. 77 коп, згідно платіжного доручення №4396рв (а.с. 30) та 17.05.2016 р. було перераховано потерпілому ОСОБА_4 суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп., згідно платіжного доручення №3581рв (а.с. 47).
Таким чином, розмір регламентованої виплати склав 79 086 грн. 77 коп.
Крім того, додатково позивачем було понесено витрати на послуги аварійного комісара на загальну суму 820,00 грн. (а.с.29, 46).
Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч.1 ст.1191 ЦК України.
Відповідно до п.п.38.2.1. п.38.2. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.
Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280, 285, 289 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Моторно транспортного страхового бюро України до ОСОБА_2, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов"язаних з виплатою страхового відшкодування- задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА