Справа № 415/7074/17
Провадження № 2/415/435/18
16.02.18 року Лисичанський міський суд Луганської області
у складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.
при секретарі Павлові О.В.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
ВСТАНОВИВ:
До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, ОСОБА_1, із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 15.02.2016 року відповідач під розписку позичив у позивача гроші у сумі 5000,00 грн.. Згідно розписки, відповідач зобовязався повернути позивачу кошти у строк до 15.05.2016 року, але до теперішнього часу, кошти не повернув. На прохання позивача повернути кошти не відповідає, гроші повернути відмовляється. 16.08.2016 року позивач надіслав відповідачу лист-претензію про повернення грошових коштів, але відповідач ухиляється від повернення коштів. На підставі викладеного просив стягнути з відповідача борг у сумі 5000,00грн., пеню у розмірі 611,78 грн., та 3% річних у розмірі 219,86 грн.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відклик на позов не надсилався.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засіданні; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причини; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У даній справі представник позивача не заперечують проти винесення заочного рішення суду.
Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії розписки від 15 лютого 2016 року, ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 суму в розмірі 5000,00 грн, та зобовязався повернути кошти у строк до 15.05.2016 року.
16.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вимогою повернути кошти у сумі 5000,00 грн., що підтверджується відповідним листом-претензією.
Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступні норми закону.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з вимогами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Статтею 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. ОСОБА_1 наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
Оскільки розписка від 15.02.2016 року на час розгляду справи судом знаходиться у позивача, це свідчить про невиконання відповідачем боргового зобовязання.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за розпискою у розмірі 5000,00 грн. є законними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом повністю.
Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошових зобовязань, та пені у розмірі подвійної ставки НБУ,суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 530 Цивільного Кодексу України передбачено зобовязання підлягають виконанню у вказаний в договорі строк, а якщо строк визначений моментом вимоги, то протягом семи днів з моменту отримання вимоги кредитора. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Пунктом 2 ст. 1048 ЦК України визначено, договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін.
Відповідно до розрахунку позивача три проценти річних від простроченої суми становлять 219,86 грн., Пеня у розмірі подвійної ставки НБУ у розмірі 611,78
Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, разом з тим, відповідачем не надано доказів які спростовують вимоги позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 640,00 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви.
Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Казахстан, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, 05.05.1963 року, народження, інд. НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 борг в сумі 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп., пеню в розмірі р 611 (шістсот одинадцять) грн. 78 коп., 3% в річних в розмірі 219 (двісті девятнадцять) грн.03 коп., судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) грн.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу відповідно до ст. 272 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 19.02.2018 року.

Суддя: Л. Б. Чернобривко