Справа № Провадження №368/1291/17 22-ц/780/263/18 Головуючий у І інстанції Шевченко І. І.
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїЛівінський С.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2018 року м. Київ

Справа № 368/1291/17 Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Коцюрби О.П.,

Олійника В. І.,

секретар судового засідання Вергелес О.А. Ю,

позивач - ОСОБА_5, представник позивача ОСОБА_6,

відповідачі - ОСОБА_7, ОСОБА_8,

представник відповідачів ОСОБА_9

розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області у складі судді Шевченко І.І. від 01 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого(території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а також заяви і скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_7 на свою користь 30 тис. грн.

Вимоги обґрунтовувала тим, що навесні 2015 року до неї звернулась матір відповідача ОСОБА_8 яка та запропонувала заробити кошти на лікування шляхом вкладення певної суми коштів, залучення інших осіб до вкладення кошів та отримання великих відсотків.

В квітні-травні 2015 року вона частинами передала ОСОБА_8 вказану суму грошей, після чого остання в її присутності у відділенні ПАТ «Приватбанк», внесла кошти на картку своєї дочки ОСОБА_7 та надала їй копії чеків про внесення коштів. Однак, протягом того часу, про який говорила ОСОБА_8, вона своїх коштів не отримала.

Тому, з метою повернення коштів вона звернулась до ОСОБА_8 та правоохоронних органів і за її зверненням було порушено кримінальне провадження щодо шахрайських дій відповідача та її матері.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 01 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимогах ОСОБА_5 відмовлено.

ОСОБА_5 з судовим рішенням не погодилась та 13 листопада 2017 року подала апеляційну скаргу. Просила скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що вказане рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Свій відзив на апеляційну скаргу 22 січня 2018 року подав представник відповідачів. В них він просив апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Вважав, що вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, районний суд виходив з того, що доказів на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_5 не надала.

Колегія суддів погоджується з цим висновком районного суду, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства України та відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України 2004 року, в редакції чинній на час ухвалення рішення (далі - ЦПК України 2004 року), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України 2004 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 57, 212 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відео записів, висновків експертів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України 2004 року, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, в ч. 4 ст. 60 ЦПК України 2004 року, визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи спір, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України 2004 року), в тому числі й тим, на які посилається апелянт, і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтовано відмовивши у позові.

Долучені до матеріалів справи чеки про зарахування у квітні - травні 2015 року ОСОБА_7 на свою картку ПАТ КБ «Приватбанк» коштів на загальну суму 30 тис. грн наведених висновків районного суду не спростовують.

Не можуть бути визнаними належними та допустимими доказами на підтвердження вимог позивача і покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які не були присутніми під час обставин, що підлягали доказуванню і повідомлені ними дані носили характер припущення.

Доводи позивача, щодо звернення з заявою до правоохоронних органів, з приводу шахрайських дій відповідачів, наведених висновків районного суду теж не спростовують.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або циівільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Тому, керуючись ч. 6 ст. 259, 268, п. 1 ч.1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: