Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: ОСОБА_5, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом 31.08.2017 року мотивуючи тим, що 26 липня 2009 року помер їх дід ОСОБА_6, який був зареєстрований та постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті була відкрита спадщина, до складу якої входить право на земельну ділянку загальною площею 1,7999 га, кадастровий номер :04:010:0022, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, ОСОБА_4 селищна рада, «за межами населеного пункту», цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України їх батько ОСОБА_7 та його брат ОСОБА_5 були спадкоємцями першої черги за законом, а тому вони у встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України строк прийняли спадщину, подавши до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. На підставі цих заяв нотаріусом було відкрита спадкова справа №487/2009. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, їх батько ОСОБА_7 та його брат ОСОБА_5 25 грудня 2013 року звернулися з заявами до державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори, однак їм було відмовлено з тих підстав, що померлим не проведена державна реєстрація права власності цієї земельної ділянки, у державному акті на право власності на земельну ділянку відсутні дані про реєстраційні записи в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності наземлю та на право постійногокористування землею, договорів оренди землі. Про що 25 грудня 2013 року державним нотаріусом ОСОБА_8 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вихідний № 2533/02-31. Таким чином, на момент відкриття спадщини у спадкодавця ОСОБА_6 не виникло права власності на зазначену вище земельну ділянку площею 1,7999 га, кадастровий номер :04:010:0022, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, ОСОБА_4 селищна рада, оскільки померлим не була проведена державна реєстрація цього права, яка є необхідною умовою до виникнення права власності на земельну ділянку, згідно приписів статті 125 Земельной кодексу України. Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 407540 виготовлявся спадкодавцем ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину зазаконом від 15 серпня 2008 року № 1-987, ВКР № 322376. Цій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :04:010:0022, визначено місце розташування, площу, опис меж та всі ці відомості, відповідно до закону, були включені до Поземельної книги Державного земельного кадастру. ОСОБА_9 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 06 червня 2017 року, земельна ділянка з кадастровим номером :04:010:0022, що розташована в адміністративних межах ОСОБА_4 селищної ради Білоцерківського району Київської області, належить до приватної форми власності, а в інформації про власників (користувачів) земельної ділянки значиться їхній дід - ОСОБА_6. Отже, станом на сьогоднішній день за спадкодавцем ОСОБА_6 рахується право на земельну ділянку площею 1,7999 га, кадастровий номер :04:010:0022. 07 січня 2015 року ОСОБА_7, батько позивачів, помер. Він прийняв спадщину після свого батька ОСОБА_6, своєчасно звернувшись до нотаріальної контори, але не оформив свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки права на земельну ділянку з вищенаведених підстав. Вони, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК України, прийняли спадщину після свого батька ОСОБА_7 та успадкували по 1/4 частки права на земельну ділянку з кадастровим номером :04:010:0022, що розташована в адміністративних межах ОСОБА_4 селищної ради Білоцерківського району Київської області, кожному, однак не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з цим позивачі просили визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по ? частки права власності на земельну ділянку площею 1,7999 га, кадастровий номер :04:010:0022, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, ОСОБА_4 селищна рада, «за межами населеного пункту», цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після померлого 07 січня 2015 року ОСОБА_7, кожному.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради в судове засідання не зявився, про день час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Третя особа, ОСОБА_5, в судове засідання не зявився, про день час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 02-14/487/2009, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 26.07.2009 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13), який був зареєстрований та постійно проживав: Білоцерківський район, селище Терезине, АДРЕСА_1, який також є батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_5, даний факт підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.68).

Також встановлено, що 07.01.2015 року помер ОСОБА_7, який є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтва про народження та копією свідоцтва про смерть (а.с. 11,12,14).

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги за законом були ОСОБА_7 та його брат ОСОБА_5, які у встановлений строк прийняли спадщину, подавши заяви до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори заяви,на підставі яких була відкрита спадкова справа ( а.с. 62-81).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_6 не залишив заповіту, спадкоємцями першої черги є його сини ОСОБА_7 та ОСОБА_5, які прийняли спадщину після померлого батька ОСОБА_6, у вигляді 1/2 частки спадкового майна, яка складається з 1/12 частини квартири за номером 23 по вулиці Гагаріна в будинку за номером 2, яка знаходиться в селищі Терезине, Білоцерківського району, Київської області, інших спадкоємців немає.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 1,7999 га, кадастровий номер :04:010:0022, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, ОСОБА_4 селищна рада, «за межами населеного пункту», цільове призначення якої, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ОСОБА_6, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 407540 (а.с. 16), ОСОБА_5 09.12.2013 року та ОСОБА_7 10.12.2009 року подали заяви до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори.

Однак, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого 26.07.2009 року ОСОБА_6 на земельну ділянку загальною площею 1,7999 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, ОСОБА_4 селищна рада, «за межами населеного пункту», державний акт серії ЯИ № 407540, у звязку з відсутністю даних про реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 15).

Також, слід зазначити, що спадкова справа після померлого 07.01.2015 року ОСОБА_7, не заведена, що підтверджується матеріалами справи (а.с.60).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч ч.2-4 ст. 1273 ЦК УКраїни

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину після померлого 07.01.2015 року ОСОБА_7, оскільки вони на час відкриття спадщини були неповнолітніми та не заявили про відмову від спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття.

ОСОБА_9 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_9 зі ст.81 ч.1 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі спадщини.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування(зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

ОСОБА_9 зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення частки кожного з учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

ОСОБА_9 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_9 ст.202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Законом України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

А згідно ч.3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

В ч.7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

З 1 січня 2013 року документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є свідоцтво на право власності на нерухоме майно, видане територіальним органом реєстраційної служби відповідно до приписів ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як вказано вище, на ім'я ОСОБА_6, Управлінням Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 407540, яким посвідчено право власності на земельну ділянку площею 1,7999 га, кадастровий номер: :04:010:0022, розташованої за адресою: Київська область, Білоцерківський район, ОСОБА_4 селищна рада, «за межами населеного пункту», цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 від 06.06.2017 року, земельна ділянка з кадастровим номером :04:010:0022, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, ОСОБА_4 селищна рада, «за межами населеного пункту», цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить до приватної форми власності, а в інформації власників значиться ОСОБА_6 (а.с. 17).

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 1,7999 га, кадастровий номер: :04:010:0022, розташованої за адресою: Київська область, Білоцерківський район, ОСОБА_4 селищна рада, «за межами населеного пункту», цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Керуючись ст.ст. 328,357,1216, 1218, 1222,1225, 1261, 1267, 1268ЦК України, ст. 81, 86, 125, 126, 202 ЗК України, ст.ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 354, 355ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 1,7999 га, кадастровий номер: :04:010:0022, яка розташована: Київська область, Білоцерківський район, ОСОБА_4 селищна рада, «за межами населеного пункту», цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування, після померлого 07.01.2015 року ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 1,7999 га, кадастровий номер: :04:010:0022, яка розташована: Київська область, Білоцерківський район, ОСОБА_4 селищна рада, «за межами населеного пункту», цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування, після померлого 07.01.2015 року ОСОБА_7.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Суддя ОСОБА_10