Справа № 333/7761/17
Провадження № 2/333/732/18
05 червня 2018 р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Кулик В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,
31.12.2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору надання послуг № 17 від 01.03.2013 року, якою продовжено дію договору до 31.12.2015 року.
Як пояснював позивач, свої зобовязання по збереженню його майна, що передбачені в п. 4.2. договору, відповідач належним чином не виконав. Так, 29.08.2015 року та 13.06.2017 року позивачем при огляді вказаного транспортного засобу було виявлено відсутність редуктора, напівосей заднього мосту, крепіжних елементів до них, двох передніх сидінь, державних реєстраційних номерних знаків та елементів обладнання салону.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, зазначених у ньому.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача згідно з наданою заявою не заперечує проти такого вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, вислухавши пояснення позивача, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Місцезнаходження майна під час надання послуги: м. Запоріжжя, вул. Жасмінна, 5 (п. 1.2. договору).
Згідно з п.п. 2.1., 2.2. договору, розмір оплати по відстою автотранспортного засобу на весь період дії вказаного договору складає 132 грн. на місяць. Оплата здійснюється на розрахунковий рахунок Виконавця в пятиденний термін з моменту виставлення рахунку Виконавцем та підписання акту виконаних робіт.
Відповідно до п.п. 3.1., 3.4. договору, виконавець зобовязаний надавати послуги по відстою транспортного засобу замовника. Замовник повинен своєчасно сплачувати послуги на розрахунковий рахунок виконавця в пятиденний термін з моменту виставлення рахунку Виконавцем та підписання акту виконаних робіт.
За змістом п.п. 4.2., 4.4. договору, виконавець несе відповідальність за збереження і цілісність майна замовника на термін дії цього договору. Виконавець не несе відповідальність за пошкодження чи втрату майна внаслідок дії непереборної сили, протиправних дій третіх осіб та інших обставин, що не залежать від виконавця.
Умовами п.п. 6.4., 6.5. договору сторони передбачили, що зміни в цей договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього договору. Зміна та доповнення, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невідємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані уповноваженими на те представниками сторін.
Згідно з п. 5.1. договору про надання послуг по відстою автотранспорту № 17 від 01.03.2013 року, якщо спір неможливо вирішити шляхом перемовин, він вирішується в судовому порядку в Господарському суду у порядку, визначеному відповідним чинним законодавством України.
Відповідно до п. 2 додаткової угоди від 31.12.2014 року до договору надання послуг № 17 від 01.03.2013 року замовником є ПП ОСОБА_1 та біля підпису зазначена посада підписанта ОСОБА_1 директор.
Квитанціями до прибуткових касових ордерів від 12.04.2013 року, 15.04.2013 року, 03.06.2013 року, 26.07.2013 року, 27.08.2013 року, 09.10.2013 року, 20.11.2013 року (№ № 1961 та 1962), 16.01.2015 року (№ № 2573, 2574, 2575) підтверджується, що від ПП ОСОБА_1 прийнято оплату за відстій, а квитанціями до прибуткових касових ордерів від 02.09.2015 року, 18.07.2017 року, 25.07.2017 року підтверджується, що від ПП ОСОБА_1 прийнято оплату за відстій.
Частиною 1статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
За змістом ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1). Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2).
Аналіз наведених вище умов договору про надання послуг по відстою автотранспорту від 01.03.2013 року № 17 дає суду підстави для висновку, що між сторонами укладено договір, який містить елементи різних договорів (змішаний договір), а саме елементи договору про надання послуг та договору зберігання.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 29.08.2015 року та 13.06.2017 року останнім при огляді транспортного засобу, який є предметом договору від 01.03.2013 року № 17, було виявлено відсутність наявності редуктора, напівосей заднього мосту, крепіжних елементів до них та відсутність двох передніх сидінь, державних реєстраційних номерних знаків, елементів обладнання салону відповідно.
Також, матеріали справи свідчать, що 13.06.2017 року слідчим СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області в присутності понятих проведений огляд місця події за наслідками якого складено протокол огляду місця події від 13.06.2017 року.
Факт направлення вказаної вище претензії на адресу відповідача підтверджується копією опису вкладення у цінний лист та фіскальним чеком.
Вбачається, що наведена вище претензія позивачу була повернута поштовим відділенням на адресу позивача із зазначенням - «за закінченням строку зберігання».
На підтвердження заявленої до стягнення матеріальної шкоди в сумі 17 477 грн. 32 коп. позивачем додані до матеріалів справи наступні докази: рахунок-фактуру від 12.07.2017 року № ЧП-000125 на суму 125 грн., рахунок-фактуру від 14.02.2017 року № ЧП-000026 на суму 1 400 грн., рахунок на оплату від 14.02.2017 року № ЦБ-0057874 на суму 10 112 грн. 32 коп. та рахунок-фактуру № СГ- б/д на суму 5 810 грн.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦКУкраїни).
Відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг передбачена статтею 906 ЦК України, за змістом якої збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.
При цьому, ч. 1 ст. 938 ЦК України передбачено, що зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.
Частиною 1 ст. 942 ЦК України визначено, що зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.
Відповідно до ст. 950 ЦК України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах (ч. 1). Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності (ч. 3).
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Статтею 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1). Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч. 2). Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення (ч. 3). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4).
В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Виходячи з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Отже, вказаний вище період становить строк дії спірного договору відповідно до п. 6.1. його умов, тобто строк (час) протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки.
Договір від 01.03.2013 року № 17 не містить положень щодо автоматичної пролонгації строку дії вказаного договору.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що виявлена 13.06.2017 року крадіжка зазначених вище запчастин транспортного засобу відбулась в період з 01.03.2013 року по 31.12.2015 року, тобто в період дії договору, за яким заявлені вимоги.
А кошти за квитанціями від 26.01.2016 року № 204, 26.01.2016 року № 205, 31.05.2017 року № 842 були сплачені позивачем після закінчення строку дії договору від 01.03.2013 року № 17.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 229, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 14 червня 2018 року.
Суддя: В.Б. Кулик