Провадження №22-ц/772/157/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач :Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 рокуСправа № 127/16994/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької областів складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Кучевського П.В.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області, яке ухвалено 21 листопада 2017 року суддею Жмудем О.О., о 11 год. 30 хв., в м. Вінниці, -

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2017 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 17 грудня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 12 000, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

В позовній заяві вказує, що підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/kredity/ з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Також зазначає, що відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Банк повідомляє, що відповідач станом на 19 липня 2017 року має заборгованість 40 741, 88 грн., яка складається з наступного: 16 712, 52 грн. - заборгованість за кредитом; 10 791, 15 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 11 060, 03 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 928,18 грн. - штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, тому просить стягнути у ОСОБА_2 вищевказану суму.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість по договору б/н від 17.12.2008 року в загальній сумі 17 548, 14 гривень, з яких: 16 712, 52 гривень - заборгованість за кредитом; 835, 62 гривень - штраф (процентна складова).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 689,14 гривень. Судовий збір в сумі 910, 86 гривень залишено за ПАТ КБ «Приватбанк».

Не погоджуючись із прийнятим рішенням в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, позивач подав апеляційну скаргу,в якій послався на те, що рішення суду першої інстанції в цій частині є незаконним, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що при ухваленні рішення, суд першої безпідставно відмовив у стягненні відсотків за користування кредитом, оскільки позивач дійсно отримав грошові кошти та неналежно виконував свої зобов'язання, а тому, відповідно до умов договору останній повинен сплачувати проценти за користування кредитом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається сума заборгованості в тому числі і заборгованість по відсотках. Розрахунок відсотків здійснюється відповідно до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати поточного чергового платежу, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році.

При ухваленні рішення суд помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за відсотками, розрахованими на рівні відсоткової ставки встановленої договором, оскільки судом не було взято до уваги положення ч.1 ст. 1050, ст. 1048 ЦК України.

Просить скасувати заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відстоків за користування кредитом, та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» відсотки за користування кредитом в розмірі 10791,15 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційним судом не перевіряється рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення пені та зменшення розміру суми штрафів, так як вони ПАТ КБ «Приватбанк» не оскаржуються.

Таким чином, суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом.

Відповідно до пункту 3 абзацу 3 розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VШ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХШ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VШ від 3 жовтня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже, справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вимогами ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, однак у зв'язку із відсутністю належного розрахунку, суд позбавлений можливості самостійно встановити нараховані відсотки за користування кредитом.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд повно, всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17 грудня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Факт укладення між сторонами кредитного договору підтверджується підписаною відповідачем заявою, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає договір між ним та Банком.

Відповідно до наявного розрахунку, який знаходиться в матеріалах справи, заборгованості за договором вбачається, що процентна ставка за користування кредитом змінена банком в порядку, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме: з 01 квітня 2013 року до 27, 60%, з 1 вересня 2014 року до 32,40 %, а з 1 квітня 2015 року до 42,0%. Також, з розрахунку вбачається, що 01.06.2015 року по 19.07.2017 року процентна ставка постійно змінювалась на 2, 30%, на 2,70% та на 3, 50% місячних. Проте в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу такої зміни процентної ставки за користування кредитом.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії.

Звернувшись в суд з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено вимогу про стягнення заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом, які складають 10791,15 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідно до п 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку від 10.05.2007 року № 168, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку.

Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Встановлено, що 17 грудня 2008 року відповідач, ознайомившись та погодившись з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, оформила заяву на надання їй кредитної карти з кредитним лімітом 500 грн. (а.с. 11).

Відповідно до п. 1.1.3.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, які надав позивач до позовної заяви, банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобовязаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку. Зазначений пункт Умов передбачає можливість надання інформації про стан рахунку шляхом використання функції у випадку підключення клієнта до комплексу Internet Banking (ПРИВАТ24), але матеріали справи не містять даних про підключення відповідача до вказаного комплексу.

Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан карткового рахунку. Таким чином позивач не надав доказів виконання ним п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасно сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки.

Крім того, позивач не довів, що підвищення відсоткової ставки за кредитом відбулося за настання умов, передбачених п.3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку від 10.05.2007 року № 168.

За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що підвищення позивачем відсоткової ставки за договором було проведено в односторонньому порядку, з порушенням вимог закону, внаслідок чого позивачем було неправильно розраховано розмір заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості із зазначенням збільшеної відсоткової ставки, починаючи з 01 вересня 2014 року, та відсутність в матеріалах справи підтверджуючих документів про сплату боржником заборгованості, позбавляє можливості суд апеляційної інстанції обчислити суму відсотків, що підлягали б стягненню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд при ухваленні рішення про відмову в задоволенні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, прийшов правильного висновку, оскільки наданий позивачем розрахунок (а.с.5-9) є не чітким, не зрозумілим та проведеним з безпідставно підвищеними відсотковими ставками.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядкудо Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ Рибчинський В.П.

Судді /підпис/ Голота Л.О.

/підпис/ Кучевський П.В.

Згідно з оригіналом.

Суддя Рибчинський В.П.