Справа № 317/2540/18
Провадження № 2/317/1096/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Яркіної С.В.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатченко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності,
У серпні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності.
У позові ОСОБА_1 зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого за № 6175, позивачу ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1.
У зазначеній квартирі наразі зареєстровані відповідачі - колишні власники квартири, які 27.10.2015 звільнили квартиру та виїхали до іншого місця проживання. Факт реєстрації відповідачів в належній позивачці квартирі чинить останній перешкоди в користуванні своєю власністю.
З огляду на вищевикладене позивачка, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, зазначає, що реєстрація відповідачів у належній їй квартирі, порушує право власності останньої, заважає вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, у звязку з чим просила суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 11 в будинку № 1 по вул. Енергетиків в с. Біленьке-Перше, Запорізького району Запорізької області.
У судове засідання позивачка не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Від представника позивачки адвоката ОСОБА_5 до суду надійшла заява, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача.
Відповідачі до суду не зявились, про дату, час і місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується роздруківками з офіційного веб-сайту суду з викликом до суду, які містяться в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомили.Відзиви, у передбачений ухвалою суду від 28.08.2018 строк, суду не надали.
На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 27.10.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 та зареєстрованого за № 6175, позивачка ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9-10).
Згідно з п. 4.8 вищевказаного договору, право власності переходить до покупця з дня державної реєстрації цього права в Державному реєстрі речових прав.
Реєстрація права власності позивачки на вказану квартиру підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 46389372 від 27.10.2015 (а.с. 11).
Відповідно до копії довідки № 00-877/15-14 від 01.08.2018, виданої Виконавчим комітетом Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані: ОСОБА_7, а також відповідачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 12).
Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Разом з цим, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Беручи до уваги те, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_3, а відповідачі, у звязку з припиненням права власності на спірну квартиру, втратили право користування нею, у добровільному порядку відповідачі не знялися з реєстрації в належній позивачці квартирі, тим самим порушуючи конституційне право останньої, як власника даної квартири, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, у суду є всі підставі для задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про відшкодування судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України; ст. 72 ЖК УРСР, ст.ст. 11, 16, 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд -
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Яркіна