Справа № 182/2930/17
Провадження № 2/0182/1086/2018
24.01.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Тихомирова І.В.
секретаря - Рахуба О.Г.
за участі: позивача - ОСОБА_1
представника третьої особи - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Виконавчий комітет Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, суд
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги мотивує тим, що у належній йому квартирі АДРЕСА_1, крім нього та його сина зареєстрована, але не проживає його колишня дружина ОСОБА_3
Відповідач не приймає участі в утриманні житла, заважає ОСОБА_1 вільно розпоряджатися належною йому нерухомістю, однак добровільно знятися з реєстрації не бажає, у звязку з чим позивач вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявилася двічі, повторно. Про час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.
Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила.
Враховуючи, що ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, але на виклик суду не зявилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи та свідків, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
ОСОБА_4 положень ст. 41 Конституції України, ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 СК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивачеві на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому завідуючою Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 17.06.1996 року за реєстровим № 86 належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.4-5).
За вказаною адресою, крім ОСОБА_1 та його сина ОСОБА_6, зареєстрована колишня дружина позивача ОСОБА_3 (а.с.6). Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2006 року (а.с.13).
Після розірвання шлюбу відповідач забрала свої речі та виїхала з належної позивачеві квартири. Спільне господарство вони з того часу не ведуть, жодних витрат по утриманню житлового приміщення ОСОБА_3 не несе. Неодноразові звернення позивача щодо зняття з реєстрації у належному йому житловому приміщенні вона ігнорує.
ОСОБА_4 № 171 від 29.05.2017 року за підписом сусідів позивача, затвердженого директором ТОВ «КК «ДомКом Нікополь», ОСОБА_3 зареєстрована, але не проживає з 08.05.2016 року і по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7).
Допитані у судовому засіданні у якості свідків сусіди позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8, кожна окремо, суду пояснили, що бачили колишню дружину ОСОБА_1 у належній йому квартирі понад рік тому. Їм відомо, що сторони перебували у шлюбі і після його розірвання ОСОБА_3 добровільно виїхала з сусідньої квартири та більше туди не поверталася. Її фактичне місцезнаходження їм наразі невідоме.
Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку, що відповідач створює ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належною йому квартирою, змушує його нести додаткові витрати на утримання житла і, як наслідок, переживати матеріальні труднощі.
Враховуючи, що ОСОБА_3 не проживає у належній відповідачеві квартирі понад рік, не несе жодних витрат по її утриманню, її особистих речей там немає, зважаючи на те, що вона протиправно створює позивачеві перешкоди у користуванні його майном, суд вважає, що право ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження своєю нерухомістю підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 640,00 грн. (а.с.1).
Керуючись ст.ст. ст.ст. 12,13,18,76,81,263-265,280 ЦПК України, ст.317,321,391 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
ОСОБА_4 підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя: ОСОБА_9