АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 689/455/17
Провадження № 22-ц/792/320/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Філіпчук О.С.,

з участю відповідачів ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2017 року,

встановив:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») подало до суду позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило, що 13 березня 2008 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав останньому кредит у розмірі 80 000 грн на строк до 13 березня 2023 року під 15% річних. ОСОБА_4 зобов'язався повернути банку кредит і сплатити йому проценти за користування кредитними коштами щомісячними платежами. За договором поруки від 13 березня 2008 року ОСОБА_5 поручилася перед банком за виконання позичальником обов'язків з повернення кредитних коштів, сплати процентів і неустойки. ОСОБА_4 прострочив виконання грошового зобов'язання, внаслідок чого станом на 11 січня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 65 283 грн 97 коп., яка складається з 55 861 грн 09 коп. неповернутого кредиту, 3 386 грн 83 коп. процентів, 101 грн 14 коп. пені, 5 934 грн 91 коп. штрафу (процентна складова).

У зв'язку з цим, ПАТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на свою користь 65 283 грн 97 коп. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2017 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що ОСОБА_4 виконує зобов'язання за кредитним договором належним чином, а банк неправомірно утримав із сплачуваних ним коштів страхові платежі за договорами особистого страхування та страхування майна, що призвело до штучного створення заборгованості.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило, що суд не дав належної оцінки доказам у справі, які вказують на невиконання ОСОБА_4 обов'язків за кредитним договором, а під час розгляду справи суд не дотримався засад змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства.

Заперечуючи проти апеляційних скарг, відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 13 березня 2008 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ КБ «Приватбанк», і ОСОБА_4 уклали договір про іпотечний кредит №НМJ0GI (далі - Договір), за умовами якого банк надав останньому кредит на поліпшення якості квартири у розмірі 80 000 грн на строк до 13 березня 2023 року під 15% річних.

ОСОБА_4 зобов'язався щомісячно до 13 числа, починаючи з наступного місяця після укладення договору, здійснювати погашення кредиту та сплату нарахованих банком процентів ануїтетними платежами в сумі не менше 1 131 грн 11 коп. шляхом внесення готівки до каси банку або перерахування коштів на відповідний банківський рахунок (п. 2.4 Договору).

У п. 5.2.8 Договору сторони встановили, що кредитор має право списувати кошти з поточних рахунків позичальника при настанні строків платежів, передбачених умовами цього договору.

Також сторони визначили, що при порушенні позичальником зобов'язання з погашення кредиту, передбаченого п. 2.4 Договору, він сплачує банку проценти у подвійному розмірі, які нараховуються на суму непогашеної в строк заборгованості, та пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення (п.п. 6.2, 6.4 Договору). При порушенні позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів, він зобов'язався сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми невиконаного зобов'язання (п. 6.6 Договору).

23 травня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_4 уклали додаткову угоду № 1 до Договору, згідно якої сторони збільшили розмір процентної ставки за кредитом до 22% річних. У зв'язку з цим ними було переглянуто розмір ануїтетного платежу, який склав 1 360 грн 99 коп. на місяць.

Виконання ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором забезпечено іпотекою квартири АДРЕСА_1, та порукою ОСОБА_5 За умовами договору поруки №НМJ0GI від 13 березня 2008 року остання поручились перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання ОСОБА_4 обов'язку з повернення кредиту, сплати процентів і неустойки. У випадку невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором боржник і поручителі мали відповідати перед банком як солідарні боржники.

Однією з умов кредитного договору є страхування іпотечного майна та особисте страхування позичальника (п.п. 2.1.2, 2.1.3 Договору).

13 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» і ОСОБА_4 укладено договір страхування майна та договір особистого страхування, відповідно до яких ОСОБА_4 застрахував квартиру АДРЕСА_1, та своє життя і здоров'я на користь банку як вигодонабувача. У той же день ОСОБА_4 вніс відповідні страхові платежі.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються письмовими доказами у справі.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Письмові докази у справі, зокрема виписка по рахунку (а.с. 53-62) та меморіальні ордери (а.с. 67-70) достовірно вказують на те, що ОСОБА_4 щомісячно, до 13 числа, сплачував банку ануїтетні платежі у розмірі 1361 грн, які включали відповідну частину кредиту та нараховані проценти. Натомість, 21 липня 2011 року, 12 березня 2012 року, 12 березня 2013 року та 12 березня 2014 року позивач утримав із цих коштів по 826 грн 68 коп. та перерахував їх від імені ОСОБА_4 страховику як страхові платежі за вказаним договорами страхування.

У зв'язку з цим, ПАТ КБ «Приватбанк» обчислило заборгованість за кредитним договором і нарахувало ОСОБА_4 неустойку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України).

Укладаючи договір страхування майна (а.с. 51-52) та договір особистого страхування (а.с. 49-50), Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» і ОСОБА_4 визначили строк їх дії до 12 березня 2009 року включно. При цьому сторони визначили умови та порядок пролонгації цих договорів. Дія договорів могла бути продовжена лише за бажанням страхувальника та після сплати наступного страхового платежу (п. 10 договору страхування майна і п. 11 договору особистого страхування).

Згідно з п. 11.7 договору страхування майна і п. 12.6 договору особистого страхування дія вказаних договорів припиняється у разі несплати або неповної сплати відповідної частини страхового платежу. Ці договори не містять умов, за яких їх дія може бути поновлена.

З матеріалів справи вбачається, що після закінчення строку дії договорів страхування (12 березня 2009 року) ОСОБА_4 не виявив бажання продовжити їх і не сплатив страхові платежі, отже, з 13 березня 2009 року дія цих договорів припинилася.

На час утримання банком коштів із ануїтетних платежів ОСОБА_4 у останнього не було зобов'язань перед страховиком із сплати страхових платежів, тому ці кошти перераховані позивачем страховику безпідставно. До того ж, умови кредитного договору та договорів страхування не передбачають право банку (як кредитора та вигодонабувача) сплачувати за ОСОБА_4 страхові платежі та здійснювати утримання коштів із сум, які відповідно до п. 2.6 Договору надійшли від позичальника в рахунок погашення кредиту та сплати процентів.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_4 виконує зобов'язання за кредитним договором належним чином, а банк неправомірно утримав із сплачуваних ним коштів страхові платежі.

Посилання ПАТ КБ «Приватбанк» на неналежну оцінку судом доказів у справі та недотримання судом засад цивільного судочинства є безпідставними.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2018 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_6

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27