Номер провадження: 22-ц/785/1562/18
Номер справи місцевого суду: 496/3092/16-ц
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2016 року справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договоромпосилаючись на те, що 17 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», яке змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого останній був виданий кредит у розмірі 150000 доларів США, зі строком погашення до 17 листопада 2021 року зі сплатою протягом 30 календарних днів, рахуючи з дня видачі кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі 10,30% річних.

Додатковою угодою строки кінцевого повернення кредиту змінені до 17 листопада 2031 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вищезазначеним кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 17 листопада 2006 року було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язався солідарно відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань за кредитним договором. Умови кредитного договору щодо своєчасного внесення вказаних у договорі платежів ОСОБА_2 були порушені, тому позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, яка станом на 21.06.2016 року становить 188242,06 доларів США (що за курсом НБУ станом на 21.06.2016 року становила 4688900,01 грн.) та 752649,87 грн., з яких 125483,50 доларів США - кредитна заборгованість, 62758,56 доларів США - заборгованість по процентам, 112259,60 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 640390,27 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом.

Вказуючи на те, що відповідачі не виконують свої зобов'язання за кредитним договором, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з них заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2016 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнут солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17.11.2006 року по кредиту та процентам у розмірі 188242,06 доларів США та пені у розмірі 752649,87 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 35166,75 грн.. Стягнуто ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 35166,75 грн.. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 5644,88 грн.. Стягнуто ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 5644,88 грн.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 05 вересня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2016 року та ухвалити нове застосувавши строки позовної давності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ «УкрСиббанк» суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 17 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», яке змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого останній був виданий кредит у розмірі 150000 доларів США, зі строком погашення до 17 листопада 2021 року зі сплатою протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі 10,30% річних.

Додатковою угодою строки кінцевого повернення кредиту змінені до 17 листопада 2031 року.

Відповідно до п.7.1 кредитного договору за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу пеню в порядку, передбаченому умовами договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вищезазначеним кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 17 листопада 2006 року було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язався солідарно відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається з п.п. 1.3, 1.4 зазначеного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши ОСОБА_2 кредит у розмірі 150000 доларів США.

Відповідно до положень ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, а також при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя.

Однак у встановлені кредитним договором умовами відповідачі свої зобов'язання не виконують - не погашають кредит, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості. Розмір заборгованості станом на 21.06.2016 року становить 188242,06 доларів США (що за курсом НБУ станом на 21.06.2016 року становить 4688900,01 грн.) та 752649,87 грн., з яких 125483,50 доларів США - кредитна заборгованість, 62758,56 доларів США - заборгованість по процентам, 112259,60 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 640390,27 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, згідно довідки-розрахунку.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо грошове зобов'язання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу.

Разом із тим, згідно до правового висновку висловленого в Постанові ВСУ у справі №6-190цс15, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 р. у справі № 6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

З дозволу Національного Банку України № 75-2 від 24 грудня 2001 року, виданого Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» вбачається, що АКІБ «УкрСиббанк» має на право здійснювати операції визначені п.п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції на час видачі зазначеного дозволу) з додатком, тобто банку надано дозвіл на проведення операцій з валютними цінностями.

З урахуванням матеріалів справи, суд вбачав обгрунтованими підстави для стягнення заборгованості з відповідачів в іноземній валюті - доларах США.

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало ПАТ «УкрСиббанк» (скорочена назва - АТ «УкрСиббанк»).

Як вбачається з кредитного договору № 0 від 17 листопада 2006 року, позивач надав ОСОБА_2 кредит у доларах США і остання зобов'язалася повернути кредит у той самій валюті, а тому суд обгрунтовано вважав можливим стягнути з відповідачів заборгованість у доларах США.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, а поручитель ОСОБА_3 не виконує свої зобов'язання за договором поруки, суд правильно дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до відповідачів, як солідарних боржників, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку, судовий збір складає у сумі 70333,50 грн., який підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках з кожного 35166,75 грн.

Крім того, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 70333,50 грн., тоді як необхідно було сплатити 81623,25 грн., а тому суд вважає, що недоплачену різницю судового збору у розмірі 11289,75 грн. також слід стягнути з відповідачів на користь держави в рівних частинах з кожного у розмірі 5644,88 грн.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на необґрунтоване відкриття судом провадження та оцінку правильності оплати судового збору, порушення судом процесуального права під час постановлення зазначеного рішення, незастосування судом строку позовної давності при вирішенні даних спірних правовідносин, помилкове солідарне стягнення боргу з відповідачів та необґрунтоване стягнення боргу з поручителя внаслідок припинення поруки, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необгрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2016 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.02.2018 року

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький