Провадження №2-з/200/170/18
УХВАЛА

07 листопада 2018 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання недійсним актів та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вказана цивільна справа. Позивач просить визнати недійсним акти та зобовязання відповідача встановити новий лічильник газу за адресою позивача.

Одночасно з позовом позивач подала до канцелярії суду клопотання про забезпечення позову та просила заборонити відповідачу припиняти надання послуг з газопостачання за адресою позивача та змінювати режим нарахування.

В обґрунтування заяви посилається на те, що позивач ніколи не уповноважувала представляти свої інтереси ОСОБА_2 складанням актів про порушення та демонтаж лічильника газу у відсутність позивача або його представника було порушено права та інтереси позивача, як споживача послуг.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження.

Разом з відкриттям провадження у справі суддею вирішено клопотання представника позивача щодо забезпечення позову та ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання.

22.10.2018 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову з аналогічним її обґрунтуванням та посиланням на певні утруднення виконання можливого позитивного рішення суду у справі. Також зазначив, що вимоги в заяві про забезпечення позову безпосередньо стосуються позовних вимог позивача та є такими, що забезпечують дані позовні вимоги.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень частини 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, перелік яких не є вичерпним.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи розяснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що позивач просить визнати недійсним акт про виявлення порушення за спірної адресою, акт про демонтаж лічильника газу за спірною адресою для проведення експертизи, акт експертизи лічильника газу, акт про порушення, також позивач просить зобовязати відповідача встановити новий лічильник газу за адресою позивача.

В даній заяві про вжиття заходів забезпечення позову представник позивача зазначає, що спосіб забезпечення позову безпосередньо стосуються позовних вимог, оскільки позивачем оскаржуються саме ті акти, на підставі яких було відключено газопостачання в домоволодіння, та вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобовязання відповідача відновити газопостачання за спірною адресою та заборонити припиняти надання послуг з газопостачання і здійснювати перерахунок відповідачем, також вживати будь-які штрафні санкції відносно позивача відповідають співмірності позовних вимог та невжиття такого забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду.

З твердженнями представника позивача в заяві про забезпечення позову погодитись не можна, оскільки спосіб забезпечення, який просить вжити представник позивача, не є забезпеченням позовних вимог та збалансованістю інтересів сторін у даній справі. Невжиття таких заходів не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову шляхом відновлення газопостачання, зобовязання заборонити припинення послуг з надання газопостачання, здійснення перерахунку, змінення режиму нарахування та накладення будь-яких штрафних санкцій, тому в задоволенні заяви представника позивача щодо забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання недійсним актів та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 15-и днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.Ю Єлісєєва