Провадження №22-ц/772/156/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач :Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 рокуСправа № 127/1432/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М..,

за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Родіонова Наталія Вікторівна, Вінницька районна державна адміністрація Вінницької області про визнання недійсними договору про завдаток та договору купівлі - продажу, переведення прав та обов'язків покупця, визнання права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2017 року, -

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з даним позовом, який мотивований тим, що 07.02.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено попередній договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язалась укласти у майбутньому із ОСОБА_2 договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,2352 га. та передати за основним договором (купівлі - продажу земельної ділянки) у власність ОСОБА_2 земельну ділянку у строк до 01.10.2014 року. Позивач мала сплатити 290400,00 грн. за основним договором, а відповідно до умов попереднього договору передала ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 162400,00 грн., та 08.05.2014 року в розрахунок за попереднім договором останній було передано ще 37000,00 грн.

В той же час ОСОБА_3 не маючи намір виконувати свої зобов'язання перед ОСОБА_2 за попереднім договором, 10.07.2014 року уклала договір про завдаток з ОСОБА_4, а 23.09.2014 року уклала із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 основний договір купівлі - продажу земельної ділянки з розстрочкою платежу. ОСОБА_2 в позові зазначає, що ОСОБА_3 укладаючи спірні договори з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не попередила їх про права ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, внаслідок чого відповідачами було укладено правочин, що порушує законні права ОСОБА_2 за попереднім договором від 07.02.2014 року на набуття у власність вищевказаної земельної ділянки.

Вищевикладені обставини, злочинні дії та вина ОСОБА_3 встановлені вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2016 року.

У зв'язку з цим просила суд: визнати недійсним договір про завдаток від 10.07.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо земельної ділянки площею 0,2352 га, кадастровий номер НОМЕР_1; визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки з розстрочкою платежу від 23.09.2014 року, укладений між ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, з іншої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 3538, в частині сторони покупця земельної ділянки площею 0,2352 га, кадастровий номер НОМЕР_1; перевести права та обов'язки покупця за договором купівлі - продажу земельної ділянки з розстрочкою платежу від 23.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Радіоновою Н.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 3538 щодо земельної ділянки площею 0,2352 га, кадастровий номер НОМЕР_1 з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,2352 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки з розстрочкою платежу від 23.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 3538 та стягнути судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм права та ухвалення його без врахування всіх обставин справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 8, 9 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2137-VIII від 03.10.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно чч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України (чинного на момент ухвалення рішення), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 263 ЦПК України визначає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене рішення відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції було встановлено та не оспорювалось сторонами, що 07.02.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено попередній договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язалась укласти у майбутньому із ОСОБА_2 договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,2352 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області. ОСОБА_3 зобов'язалась передати за основним договором (купівлі - продажу земельної ділянки) у власність ОСОБА_2 зазначену вище земельну ділянку у строк до 01.10.2014 року. Вищевказаний попередній договір був укладений сторонами у нотаріальній конторі за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. та зареєстрований у реєстрі за № 738.

Також судом встановлено, що позивач мав сплатити 290400,00 грн. за основним договором, оскільки при укладенні попереднього договору ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 162400,00 грн. та після цього 08.05.2014 року в розрахунок за попереднім договором, було передано ще 37000,00 грн. Тобто позивачем було сплачено 199400,00 грн. із договірної вартості земельної ділянки за основним договором.

Відповідно до вироку Вінницького міського суду Вінницької області у кримінальній справі від 11.07.2016 року ОСОБА_3 визнано винною за ч. 3 ст. 190 КК України - призначено покаранні у вигляді 5 років позбавлення волі. Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 матеріальну шкоду на користь потерпілої ОСОБА_2 у розмірі 199400,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 моральну шкоду на користь потерпілої ОСОБА_2 у розмірі 5000,00 грн. В решті позовних вимог заявлених ОСОБА_2 відмовлено. Вирок суду на момент вирішення цивільної справи не набрав законної сили, провадження зупинене апеляційним судом у звязку з розшуком засудженої.

Суд встановив, що згідно з договором купівлі - продажу земельної ділянки з розстрочкою платежу від 23.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Радіоновою Н.В. за реєстровим № 3558 ОСОБА_3 продавець, передала у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5, покупцям, в рівних частках по 1/2 частці земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,2352 га, розташованої за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Вінницько - Хутірська сільська рада.

08.10.2014 року приватним нотаріусом Радіоновою Н.В. за реєстровим № 3750 була посвідчена заява ОСОБА_3 про те, що покупці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сплатили їй кошти в сумі 101775,00 грн. та здійснили повний розрахунок в сумі 232000,00 грн. за умовами договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. за реєстровим № 3558.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що положення частини другої статті 635 ЦК України містять спеціальну норму, якою передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору. Цією нормою встановлено обов'язок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зокрема, суд виходив з того, що положеннями ЦК України й інших актів цивільного законодавства, прямо не передбачено такий правовий наслідок невиконання попереднього договору, як відшкодування збитків у спосіб визнання права власності на річ, що мала бути придбана в майбутньому за договором купівлі-продажу.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач має помилкове уявлення про наявність у неї «переважного» права покупця відповідно до попереднього договору на придбання спірної земельної ділянки, оскільки до цих правовідносин не можна застосувати норму ч. 4 ст. 362 ЦК України відповідно до якої у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець, а тому аргументи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними і спростовуються доказами наявними у матеріалах справи.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в законодавстві закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги суті порушених прав та мету з якою зверталась ОСОБА_2 до суду , не є такими, що спростовують висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стаття 635 ЦК України не передбачає такого правового наслідку порушення взятого на себе в попередньому договорі зобов'язання, як переведення прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу укладеного продавцем з третьою особою, а також визнання недійсним такого договору в частині покупця.

Частина 2 статті 635 ЦК України передбачає, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. А частина 3 вказаної статті встановлює, що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Слід зауважити, що позивач реалізувала своє право на відшкодування збитків шляхом пред'явлення цивільного позову про стягнення переданих за попереднім договором коштів з ОСОБА_3 у кримінальній справі і цей позов був задоволений.

Інші наведені в апеляційній скарзі аргументи ОСОБА_2 не є суттєвими та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2017 року у даній справі - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О.С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев