Справа № 357/1592/18
У Х В А Л А

"19" лютого 2018 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А. Ю. перевіривши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер ГТВ»,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року заявник звернулась до суду з вищевказаною заявою, в якій просила видати судовий наказ про стягнення з ТОВ «Інтер-ГТВ» на її користь нараховану, але не виплачену їй заробітну плату та компенсацію при звільненні на загальну суму 92 558,77 грн.

Перевіривши матеріали справи вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

15.12.2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Приписами ст.163 ЦПК України встановлений перелік вимог, яким має відповідати заява.

Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 ЦПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить 1 762 гривень.

Згідно п.п. 4-1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду заяви про видачу судового наказу становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи представники сторін та третіх осіб (ч. 1 ст. 42 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник (ч. 2 ст. 42 ЦПК України).

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, подана заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, тому у видачі судового наказу слід відмовити.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 166 ЦПК України).

Згідно пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаціної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 260, ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу щодо стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали до Апеляційного суду Київської області в порядку встановленому законом.

Суддя ОСОБА_2