Справа № 161/9052/18
Провадження № 2/161/2722/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шумиводі О.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 03.11.2014 року вона являється власником квартири АДРЕСА_1.

В діній квартирі з 18.09.1995 року зареєстрований ОСОБА_2, однак у вказаному житлі більше 15 років не проживає, участі у його утриманні та оплаті комунальних послуг не приймає.

У звязку з чим, просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 44 в будинку № 17 по вулиці Заводська в м. Ковелі Волинської області.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав в ній зазначених. Просила суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених в поданому відзиві на позовну заяву. Просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши представлені по справі письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності серії ЕАС № 805886 від 03.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 03.11.2014 року належить квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10, 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, витрат по утриманню житла не несе.

Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у квартирі позивача більше одного року.

Відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі позивача по даний час, порушуює права та законні інтереси останньої, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов з наведених підстав задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою № 44 в будинку № 17 по вулиці Заводська в м. Ковелі Волинської області.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позову з тих підстав, що він є співвласником квартири, а позивач незаконно отримала одноосібно у приватну власність спірну квартиру, не надав суду доказів на підтвердження своїх доводів. Крім того, свідоцтво про право власності видане на імя ОСОБА_6 та договір дарування спірної квартири в судовому порядку не оскаржувались та не скасовані.

Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391, 383, 405, 406 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 44 в будинку № 17 по вулиці Заводська в місті Луцьку Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок сплаченого та документально підтвердженого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 05.11.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк