Справа № 365/375/17 Головуючий у І інстанції Денисенко Н. О.
Провадження № 22-ц/780/312/18 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 19 19.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Мельника Я.С. , Суханової О.М.

Секретар - Шуляк Д.О.

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за отриманий товар

За зустрічним позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди .

Заслухавши доповідь судді , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

У червні 2017 року ФОП ОСОБА_3 звернулася із зазначеним позовом .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між сторонами усного договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2016 року він доставив за адресою : м. Київ на АДРЕСА_1 металеві вхідні двері (дуб золотий), вартістю 7000 грн. У зв'язку із відсутністю коштів відповідач сплатив лише 2 675 грн, решту - 4 325 грн зобов'язався сплатити до 01 листопада 2016 року. Проте борг дотепер не повернув, на дзвінки та письмову претензію відповіді не надає, тому просить стягнути із відповідача заборгованість в розмірі 4325 грн, встановлений індекс інфляції та три проценти річних в розмірі 330 грн.

Відповідач ОСОБА_2 26 червня 2017 року подав зустрічний позов.

У позові зазначав , що 14 серпня 2016 року сторони уклали усний договір купівлі-продажу трьох металопластикових вікон та чотирьох дверей. Відповідач відразу сплатив аванс 12 000 грн в рахунок оплати вартості товару та його доставку за адресою: АДРЕСА_2 , а решту грошей - 12 000 грн повинен був сплатити після доставки товару та його установки. Проте позивач у встановлений 15-денний термін роботу не виконав, гроші не повернув. У жовтні 2016 року останній привіз замовлення та встановив лише частину вікон та дверей. Натомість привіз вхідні двері, що не було передбачено умовами договору, та встановив їх. Це була додаткова послуга за невиконання умов договору. Відповідач доплатив позивачу ще 12 000 грн та попросив провести точні розрахунки витрат на вікна, двері та пальне. Однак з грудня 2016 року позивач в телефонному режимі погрожує відповідачу та вимагає ще 4325 грн за вхідні двері. Відповідач виявив ряд суттєвих недоліків у виконаній позивачем роботі, який не надав йому акта виконаних робіт, інших документів та дозволів. Тому він найняв спеціалістів та оплатив їм роботу. Згідно з прайсами на аналогічний товар він встановив, що вартість його замовлення позивачу становить 18 882,82 грн, у тому числі, за двері у ванну та туалет - 4712,82 (2356,41 грн х 2), за двері в кухню та кімнату 1920 грн (960 грн х 2), вікно кухонне з установкою - 4650 грн, вікно кімнатне з установкою - 3200 грн та двері вхідні «Дуб золотий» - 4400 грн. Він сплатив позивачу 24 000 грн. Таким чином позивач повинен повернути йому 5 117,18 грн. Крім того, підлягають поверненню витрати на установку вікон і дверей в розмірі 3411,00 грн. Розмір пені за 10 місяців (з серпня 2016 року по червень 2017 року) складає 213,20 грн (8528,18 грн х 3% : 12 міс. х 10 міс.). Відповідач є споживачем. Незаконними діями позивача йому завдана моральна шкода у вигляді переживань. Для відновлення своїх порушених прав відповідач змушений докладати додаткових зусиль, що тягне за собою додаткові витрати, тому просить розірвати договір купівлі-продажу від 14 серпня 2016 року , укладений між сторонами, стягнути із позивача на його користь матеріальні збитки в розмірі 8741,38 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн та стягнути із позивача в дохід держави судові витрати. З урахуванням зменшення позовних вимог , просив стягнути із ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн та понесені судові витрати.

Заперечуючи проти зустрічної позовної заяви, ОСОБА_3 посилається на те, що між сторонами було укладено усний договір купівлі-продажу товару. Зокрема він виписав чек на поставку 5 дверей та 2 вікон із зазначенням ціни та витрат на пальне на загальну суму 24028 грн. ОСОБА_2 ціни погодив та вніс авансовий платіж в розмірі 12000 грн. Відповідно до умов договору він взяв на себе зобов'язання доставити вказаний у чекові товар до м. Києва, а відповідач - прийняти цей товар та оплатити його вартість. Умови їхнього договору не передбачали виконання ним робіт з монтажу поставленого товару. ОСОБА_2 не надав доказів на спростування зазначеного. Натомість на прохання останнього він рекомендував спеціалістів з монтажу, надавши номер телефону. Строки поставки товару не були обумовлені у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не проживав в м. Києві, тому вони не є порушеними. Коли він повідомив про можливість забрати замовлення, відповідач додатково замовив вхідні двері та попросив доставити весь товар разом. Відповідач не зазначає які саме недоліки він виявив у поставленому товарі та які він має претензії до його роботи. Поставлений товар сертифікований та належної якості. Щодо збитків, які відповідач визначає як різницю між сумою, сплаченою ним ФОП за товар, та сумою за аналогічний товар за цінами в інших продавців, то в розумінні норм чинного законодавства це не може вважатися збитками. Щодо стягнення моральної шкоди, то вони є необґрунтованими.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 06.07.2017 об»єдано зустрічний позов ОСОБА_2 з первісним позовом ФОП ОСОБА_3

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4 325 грн і судовий збір в сумі 640 грн . В іншій частині позову відмовлено. В зустрічному позові ОСОБА_2 відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду , ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу , в якій просить рішення скасувати ,посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права , та ухвалити нове рішення , яким зустрічний позов задовольнити, в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до розділу Х111 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції від 15 грудня 2017 року установлено , що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей:

8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується;

9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Як встановлено судом першої інстанції , позивач є суб'єктом господарювання - фізичною особою підприємцем та платником єдиного податку. Відповідне свідоцтво видано для проведення господарської діяльності, зокрема інших видів роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (а.с.71 ).

Між сторонами було укладено усний договір купівлі-продажу дверей та вікон,і ця обставинами сторонами визнана , що підтверджується копіями товарних чеків від 14 серпня 2016 № 46 та від 07 жовтня 2016 року № 921.( а.с. 7 ,9) . У цих чеках не передбачено виконання робіт за договором підряду.

Відповідно до чека від 14 серпня 2016 року № 46 ОСОБА_4 відпустив товар на суму всього 24 028 грн, зокрема двері та вікно (ванна) вартістю 3 621 грн, двері (туалет) вартістю 2 587, грн, двері (кухня) вартістю 3 860 грн, двері (кімната) вартістю 4 360 грн, вікно (кухня) вартістю 5 378 грн, вікно (кімната) вартістю 3 472грн та витрати на пальне в розмірі 750 грн (а.с.24).

Вартість цих виробів позивач обґрунтував програмами обрахунку вікон та дверей металопластикових (а.с. 41-44).

Відповідач отримав вироби та сплатив позивачу вартість цього товару та пального в розмірі 24 028 грн відповідно до чека від 14 серпня 2016 року № 46 у повному обсязі, що визнається та не оспорюється сторонами.

За чеком від 07 жовтня 2016 року № 921 ОСОБА_3 відпустив двері вхідні металеві утеплені нестандартні квартирні розміром 88 х 230 загальною вартістю 7 000 грн та отримав авансовий платіж в розмірі 2 675 грн, заборгованість складає 4 325 грн (а.с.7)

Претензія позивача, яку він направив 08 грудня 2016 відповідачу щодо сплати боргу, залишилась без будь-якого реагування з боку останнього (а.с.5, 6).

Відповідач ОСОБА_2 визнав, що позивач доставив йому зазначені двері, останній їх прийняв та оплату не здійснив. Доказів існування інших домовленостей між сторонами суду не було надано.

Докази, надані позивачем, не спростовано. Належних та достовірних доказів щодо відсутності боргових зобов'язань ОСОБА_2 суду не надав. Не надано таких доказів і до апеляційної скарги.

Рахунок-фактура від 20 червня 2017 року № 4 та замовлення від 20 червня 2017 року № 3 та від 22 червня 2017 року № 47 (а.с.25-27) були надані представником відповідача на підтвердження того, що у товарному чеку від 14 серпня 2016року № 46 вартість товару зазначена з урахуванням вартості установки вікон та дверей, що не виконав позивач. Ця обставина не знайшла свого підтвердження у ході розгляду справи, оскільки представник відповідача для порівняння посилалась лише на зазначений товарний чек та ціни в ньому. Проте цей чек не містить розмірів виробів та інших ідентифікуючих ознак товару, необхідних для порівняння.

Порівнявши рахунок-фактуру від 20 червня 2017 року № 4, замовлення від 20 червня 2017 року № 3 та від 22 червня 2017 року № 47 з програмами обрахунку вікон та дверей, наданими позивачем, також не вбачається, що замовлення є ідентичними, так як зазначена в них інформація відрізняється щодо дати їх видачі, щодо розмірів замовлених виробів та інших ідентифікуючих ознак.

Відповідно до положень ст. ст. 626,628,629,638-640 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно ч. ч 1,2,3 ст. 698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 700 цього ж Кодексу, продавець зобов'язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Покупець має право до укладання договору купівлі-продажу оглянути товар, вимагати проведення в його присутності перевірки властивостей товару або демонстрації користування товаром, якщо це не виключено характером товару і не суперечить правилам роздрібної торгівлі. Якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих необґрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено,- в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди. Продавець, який не надав покупцеві можливості одержати повну і достовірну інформацію про товар, несе відповідальність за недоліки товару, які виникли після передання його покупцеві, якщо покупець доведе, що вони виникли у зв'язку з відсутністю у нього такої інформації.

Таким чином, між позивачем та відповідачем дійсно виникли цивільно-правові відносини (укладення договору купівлі-продажу), які регулюються вказаними вище нормами матеріального права.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Суд першої інстанції , дійшов правильного висновку, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки доведено, що має місце порушення відповідачем умов Договору, що є підставою для стягнення із нього заборгованості за основним боргом.

ОСОБА_3 не пред'являв відповідачу вимоги про повернення коштів, а просив стягнути кошти, не сплачені за договором купівлі-продажу за двері, тому його вимоги про стягнення боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних не ґрунтуються на вимогах закону.

Вірним є висновок суду про від мову у задоволенні зустрічного позову , оскільки позивачем ОСОБА_2 не доведено неналежного виконання взятих на себе зобов'язань ОСОБА_3 . Відповідно до ст..ст. 57- 60 ЦПК України ( в редакції яка діяла на час ухвалення рішення ) ОСОБА_2 не надав доказів заподіяння йому моральних страждань або інших негативних явищ, не зазначив ступінь вини зустрічного відповідача, ані причинно-наслідкового зв'язку між діями ОСОБА_3 та спричиненням моральної шкоди. Заявлений розмір моральної шкоди також повинен бути змістовно обґрунтований зустрічним позивачем і підтверджуватися належними і необхідними доказами, так як кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Зустрічний позивач не надав розрахунок відшкодування моральної шкоди та жодного підтвердження, що відшкодуванню підлягає саме ця сума грошових коштів.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України , перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених у суді першої інстанції , колегія суддів приходить до висновку , що суд першої інстанції,

вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, та про від мову у позові ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обгрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України , колегія суддів ,-

П о с т а н о в и л а ;

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_2 залишити без задоволення

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року залишити без змін. .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття .

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 28 лютого 2018 року .

Головуючий

Судді