Справа № 214/6289/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви про забезпечення позову

20 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі № 214/6289/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімю без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою 02.11.2017 року, в подальшому неодноразово уточнюючи вимоги, в якій просить суд встановити факт його проживання з ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з грудня 2004 року по грудень 2014 року; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

19.02.2018 року на електронну пошту суду надійшла заява позивача ОСОБА_2 в порядку ст.151 ЦПК України, в якій він просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_3, а саме на квартиру АДРЕСА_1, із забороною відповідачеві відчужувати зазначене майно. Вимоги заяви мотивовано тим, що однією із предявлених ним вимог до ОСОБА_3 є майнова вимога про поділ майна, спільно нажитого з нею з період фактичних шлюбних стосунків, із визнанням за ним права власності на 1/2 частину спірної квартири. На його переконання, можливе відчуження майна відповідачем унеможливить виконання судового рішення в подальшому, у звязку з чим застосування заявлених ним заходів забезпечення позову є доцільним та оправданим.

20.02.2018 року позивач надав оригінал заяви про забезпечення позову з додатками та оригіналом квитанції про сплату судового збору.

В силу ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, приходить до висновку про необхідність повернення заяви позивачеві з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 3,4 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про її невідповідність вимогам ст.151 ЦПК України, а саме:

-в порушення п.2 ч.1 ст.151 ЦПК України в заяві позивачем не зазначено реєстраційний номер його облікової картки платника податків, адресу електронної пошти, з якої первинно було надіслано заяву до суду;

-позивачем зазначено предмет позову поділ майна, сумісно нажитого в період фактичних шлюбних стосунків з ОСОБА_3, в той час як позовна заява ОСОБА_2 в діючій редакції визначає предмет спору лише з немайновою вимогою встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, що виключає доцільність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка не стосується предмету спору, в той час як питання прийняття уточненої ним заяви із збільшенням позовних вимог стосовно вказаного майна станом на момент розгляду заяви про забезпечення позову судом залишено відкритим та остаточно не вирішено;

-позивачем не зазначено ціну позову, про забезпечення якого він просить;

-заявляючи вимогу про одночасне застосування декількох видів забезпечення позову, як то накладення арешту на майно та заборона вчинення певних дій, позивачем необґрунтовано належним чином необхідність застосування кожного з них в аспекті предмету спору;

-в заяві ОСОБА_2 не наведено пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, невідповідність заяви про забезпечення позову, поданої позивачем ОСОБА_2, вимогам ст.151 ЦПК України, та її фактичне передчасне предявлення до моменту вирішення судом питання про прийняття уточненого ним позову із збільшенням предявлених ним вимог, забезпечення яких стосується подана ним заява, тому суд приходить до висновку про необхідність її повернення позивачеві.

Разом з тим, суд вважає за необхідне розяснити позивачеві право на повторне подання заяви про забезпечення позову після усунення причин, які стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст.151,153, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі № 214/6289/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімю без реєстрації шлюбу повернути позивачеві разом з доданими до неї документами.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою про забезпечення позову до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 15 днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя Євтушенко О.І.