Справа№592/6744/18
Провадження №2/592/2358/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Корольової Г.Ю.

за участю секретарія ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що сторони у справі мають дитину сина ОСОБА_4 даныъла Выталыйовича, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми з відповідача стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина у звязку з навчанням.

Позивач зазначає, що на даний час, а саме з 2015 року, вона самостійно оплачує всі витрати, пов'язані з забезпеченням дитини, а саме: на придбання путівки в оздоровчий дитячий центр «Чайка», послуги про проведенню курса «Програма на РНР», купує ліки, відвозить сина на лікування до лікарів, самостійно забезпечує його всім необхідним для життя - від їжі до відпочинку та оздоровлення.

Із посиланням на положення, 185 СК України, позивач просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, додаткові витрати на дитину у розмірі 15030 грн.96 коп. У подальшому позивач збільшила свої позовні вимоги та просила стягнути додаткові витрати у сумі 20 211,93грн.

В судовому засіданні позивач та його представник свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просила про їх задоволення, пояснивши суду, що дитина постійно потребує додаткові витрати на ліки та інші потреби, а всі витрати, які просять стягнути були витрачені коли дитині ще не виповнилося 18 років.

Третя особа ОСОБА_4 до суду не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач та його представник у свдовому засіданні позовні вимоги визнали частково, підтримавши відзив на позов, пояснивши суду, що батько оплачує аліменти на утримання сина, має невелику заробітну плату, з приводу оплати за курси на компюрні здібності з ним ніхто не порадився, а тому просили зменшити стягнення додаткових витрат.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства ОСОБА_3 визнаний батьком дитини ОСОБА_5, який народився 16 лютого 2000 року у ОСОБА_2 (а.с.7).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.02.2005 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 125 грн. щомісяця (а.с.32).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 червня 2008 року збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 200 грн. на користь ОСОБА_2 (а.с.31).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 вересня 2017 року збільшений розмір аліментів і стягнуто з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 888 грн.50 коп. на користь матері (а.с.29).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2018 року стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій суму в розмірі 830 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не довіше, чим до досягнення ОСОБА_4 23 років (а.с.47-48).

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 26 червня 2018 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2018 року залишено без змін.

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За змістом ч. 1 статті ст.185 СК України, у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв'язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах, пов'язаних з утриманням дитини.

Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак, в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесе ні або передбачувані витрати, вони мають визначатися у твердій грошовій сумі.

Отже, розмір суми, стягуваної з одного з батьків, зобов'язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат і не може бути визначений у частці від заробітку (доходу) платника.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені у вигляді конкретної суми, яка підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно, ( у разі тривалої хвороби або каліцтва дитини, тощо).

У зв'язку з цим суд має право зобов'язати одного з батьків, як того, який сплачує аліменти, так і того, до якого вимога про їх стягнення не була подана, взяти участь як у понесених, так і у передбачуваних додаткових витратах на дитину.

У законі немає вказівки на те, що зазначені особи мають право укласти між собою договір про участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, однієї з них. Однак з урахуванням положення про можливість застосування аналогії закону, закріпленого у ч. 1 ст. 10 СК, можна дійти висновку, що батьки вправі укласти такий договір із зазначенням у ньому розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами.

У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

З урахуванням зазначених обставин, суд у своєму рішенні визначає розмір участі у твердій грошовій сумі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами.

Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на проведення з нею додаткових занять, на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, і спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, судово-медичної експертизи, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно травму, і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами, як-то: витрати на додаткове харчування дитини за нормами, розробленими МОЗ, повинні підтверджуватись довідками органів місцевого самоврядування, торгівельних організацій або дирекції ринків про середні ціни на продукти харчування у період їх придбання; витрати на спеціальний медичний догляд довідками медичних закладів про вартість медичних послуг; витрати на лікування, протезування, санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками і рахунками, проїзними документами тощо.

У разі зміни обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна зі сторін має право звернутися до нього з вимогою.

Позивач може зажадати збільшення суми додаткових витрат у разі погіршення його матеріального становища або стану здоров'я дитини. Платник, у свою чергу, може вимагати звільнення його від додаткових виплат або зниження їх розміру за наявності обставин, які дають право на це (поліпшення стану здоров'я дитини, погіршення матеріального становища платника тощо).

Звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка просить стягнути оплату за перебування дитини в оздоровчому дитячому центрі «Чайка» у 2015-2016 роках, оплату за навчання сина на копм'ютерних курсах, витрат на навчання у Машинобудівному коледжу Сумського державного університету за 2017-2018 роки, витрат на купівлю ліків та за звернення на консультацію до лікарів.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України що півкожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовимиі електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження іхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим, ухваленим у відповідності до норм матеріального та процесуального права, відповідати завданню цивільного судочинства, обґрунтованим, постановленим на всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Між тим, із медичної документації хворого ОСОБА_4 вбачається, що він страждає цілорічним алергічним і потребує постійного нагляду невролога, окуліста, лора (а.с.27,28) та надані підтверджуючи чеки на придбання ліків, але відповідач та його представник не погоджується з довідками ендокринолога та проходженням консультації у флоріс, де не відповідають дати з консультаціями і чеками на суму відповідно 140 грн. і 805 грн., про що не заперечує позивач та її представник.

При цьому позивачем надано суду доказу, які підтверджують які саме ліки придбані у відповідності до історії хвороби та на яку суму. Надані чеки на придбання ліків підтверджують факту купівлі саме для лікування дитини, та перевищення затрат з врахуванням участі матері та батька в необхідних витратах по утриманню дитини. З наданих суду чеків та консультативних висновків вбачається витрачання позивачкою на лікування сина за період з 2017-2018 роки, але слід зазначити, що стягненню не підлягає сума у ромзірі 512,37 грн., оскільки направлення до лікарні було 19.09.18 року, а ліки придбані 21.09.2017 року, а тому необхідно зменшити на 256,19 грн., а тому 1/2 частина складає у розмірі 18096,92 грн., що складає ? частину витрат у розмірі 8 792,27 грн. (а.с.14-23).

Звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка просить стягнути оплату відповідно до договору про надання послуги з підготовки фахівця з вищою освітою між Машинобудівним коледжем Сумського державного університету та фізичним особою, за умовами якого за денною формою навчання ОСОБА_4 отримує втупнь вищою освіти молодшого спеціаліста за спеціальністю компютерної науки та інформаційної технології Європейської кредитної трансферно-накопичувальної системи у Сумському державному університеті в термін з 01.09.2017 р. по 30.06.2020 року, а замовник зобовязується оплатити за навчальний рік 2017-2018 р.р. у розмірі 13 350 грн. і позивачкою наданий фіскальний чек на оплату навчання (а.с.24-26), що і підлягає стягненню з відповідача у 1/2 частки, що складає 6666 грн.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивач уклала з ПП ОСОБА_7 договір про надання консультаційних послуг за змістом якого, виконавець зобов'язується надати дитині замовника послуги по навчанню дитини на базі програми «Программирование на РНР», а замовник здійснює їх оплату в сумі 3500,00 грн.

Однак, відсутні посилання на докази, які б свідчили про необхідність забезпечення навчання на базі розвитку дітей старшого дошкільного віку (як-то заключення спеціаліста, тощо ), окрім того, надана позивачем довідка свідчить про оплату навчання у розмірі 3500 грн.

Між тим, підготовка дитини та її розвиток охоплюються поняттям обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини ( ст.150 СК України ).

При цьому, у відповідності до ст. 151 СК України, батьки мають право залучати до виховання інших осіб, обирати форми та методи виховання ( ч.ч.2, 3).

За такого, такі витрати не можуть вважатись особливими обставинами, які б тягнули необхідність додаткових витрат, та відносяться до обставин, які враховуються судом при визначення розміру аліментів, але враховуючи, що відповідач погоджується сплатити частину, а саме у розмірі 1000 грн., суд не заперечує проти стягнення з відповідача у сумі 1000 грн.

Витрати на відпочинок у ДЦ «Чайка» ПАТ Сумське НВО у 2015 та у 2016 роках загальною вартістю 7551 грн., що складає 3775,5 грн. 1/2 частину, з якими відповідач погоджується та визнає такими, що підлягають стягненню.

Крім того, позивачка просит стягнути з відповідача на одяг та взуття у розмірі 3222,5 грн., що складає 1/2 частину витрат, але суд не погоджується з такими витратами, виходячи з того, що вони не відносяться до додаткових витрат, а враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а тому стягненню не підлягають.

Враховуючи той факт, що дитина хворіє, позивач зменшила розмір позовних вимог до 20 211 грн., та відповідач визнав ці вимоги частково, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача частково, враховуючи підтверджуючи письмові докази, і таке рішення суду буде відповідати інтересам дитини, та відповідати вимогам ст.ст. 2,5,11,12-13 ЦПК України.

Враховуючи дані обставини, суд вважає правильним покласти на відповідача обов'язок по оплаті додаткових витрат, які підтверджені позивачем і відповідають вимогам закону у розмірі 15 998,73 грн., задовольнивши позовні вимоги частково.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2) у розмірі 15 998,73 грн. додаткових витрат на дитину.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку з дня проголошення рішення, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумськоої області в 30- денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Г.Ю. Корольова