Справа № 645/2418/17
Провадження № 2/645/210/18
21 лютого 2018 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого-судді Бабкової Т.В.,
при секретарі судових засідань - Петленко І.І.,
учасники справи:
представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3,
відповідачі - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 11.04.2017 року, взвернувся до суду з позовом, в якому просив виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житла.
На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27.01.2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Панченко О.В., зареєстрований в реєстрі № 71. На час укладення даного правочину за п. 2 договору купівлі-продажу продавцю ОСОБА_7 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шаульською Н.І. 16.12.2015 року за реєстровим № 1416. Право власності було зареєстроване за Продавцем. На час укладення договору купівлі-продажу в спірній квартирі були зареєстровані відповідачі. В контексті договору купівлі-продажу зазначено, що вказані особи повинні були звільнити квартиру від речей до 14.03.2016 року. Строк остаточного звільнення з квартири від речей Продавця та зняття зареєстрованих в квартирі осіб з реєстраційного обліку було визначено сторонами не пізніше 14.03.2016 року. Проте вказані вимоги Продавцем не виконані, тому позивач вимушений був звертатися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в праві користування власністю, виселення та зняття з реєстрації, однак вказаний позов залишений без розгляду, так як сторони дійшли певної згоди. Наприкінці листопада 2016 року позивач звертався до відділу реєстрації місця проживання у Фрунзенському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, за наслідками чого була отримана відповідь від 22.11.2016 року № 3053 щодо підтвердження факту про зняття з реєстрації місця проживання осіб, які є відповідачами по справі. Однак незважаючи на це, відповідачі продовжують мешкати у квартирі, власником якої є позивач, хоча і зняті з реєстраційного обліку.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 в судовму засіданні позов підтримав, в подальшому надав заяву про слухання справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, не заперечує проти винесення рішення в заочному порядку.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без їх участі не надали. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідачів свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося.
Встановлені судом обставини
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 27.01.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Панченко О.В., зареєстрованого в реєстрі № 71, ОСОБА_7, (надалі - Продавець) передає у власність ОСОБА_2 (надалі - Покупець) належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, а Покупець приймає у власність зазначену квартиру і сплачує за неї обговорену грошову суму.
П. 2 вказаного договору встановлено, що квартира, що відчужується, належить Продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шаульською Н.І. 16.12.2015 року за реєстровим № 1416.
П. 6 договору купівлі-продажу від 27.01.2016 року передбачено, що Продавець свідчить, що малолітні чи неповнолітні діти, недієздатні чи обмежено дієздатні особи не зареєстровані та правом проживання не користуються. У квартирі зареєстровано три особи, про що відомо Покупцю. Квартиру буде звільнено від речей Продавця та зареєстрованих осіб у строк до 14.03.2016 року включно. Для цього Покупець зобов'язується видати нотаріальне доручення (довіреність) на вчинення необхідних для цього дій визначеним Продавцям особам протягом 2 календарних днів з дати укладення цього договору.
Строк остаточного звільнення квартири від речей Продавця та зняття прописаних у квартирі осіб з реєстраційного обліку, визначено сторонами не пізніше 14.03.2016 року.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої 10.11.2017 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2.
З відповіді відділу реєстрації місця проживання у Фрунзенському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області від 22.11.2016 року № 3053 вбачається, що 22.11.2016 року було прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання осіб, вказаних у заяві ОСОБА_2
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зверталася до Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області із заявою про встановлення осіб, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1, які не пускають її до квартири. При проведенні подальшої перевірки встановлено, що за вищевказаною адресою на теперішній проживають ОСОБА_5, ОСОБА_6, також раніше мешкала ОСОБА_4, однак на теперішній час не мешкає. Висновком за результатами перевірки від 27.01.2018 року матеріалу ЖЄО № 1746 від 25.01.2018 року подальшу перевірку за вказаним фактом припинено у зв'язку з тим, що між ОСОБА_2 та мешканцями квартири мають місце цивільно-правові відносини.
Відповідно до довідки КП «Жилколмсервіс» дільниця № 57 від 28.11.2017 року № 3943, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 з 06.04.2017 року та її неповнолітній син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 26.04.2017 року.
Норми права, що підлягають застосуванню.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вiдповiдно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Вiдповiдно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Ст. 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.
Позиція суду
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не є членоами сім'ї позивача, будь-яких договірних відносин щодо користування зазначеною квартирою вони з позивачем не мають.
Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказів, які б свідчили про те, що відповідачі мають законні підстави для проживання в квартирі, яка належить позивачу на праві власності, відповідачі суду не надали.
Висновки суду за результатами розгляду справи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, незаконно, здійснюючи тим самим перешкоди власнику у здійсненні їх прав.
За таких обставин вимога позивача, як власника квартири, про усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном та виселення відповідачів підлягає задоволенню.
Судові витрати.
Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України.
Згідно квитанції № 0.0.776663561.1 від 31.05.2017 позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 316, 317, 319, 3121, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 156 ЖК Української РСР, ст.ст. 13, 76-81, 133, 141, 247, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення - задовольнити.
Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житла.
Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 213 (двісті тринадцять) грн. 33 коп. з кожного.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.
Відповідач - ОСОБА_4, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.
Відповідач - ОСОБА_5, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.
Відповідач - ОСОБА_6, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.
Повне судове рішення складено 21.02.2018 року.
Суддя