АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/237/18Головуючий по 1 інстанції Романенко В.А.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

головуючого - Василенко Л.І.

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

секретаря Наконечної М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2017 року, постановлену під головуванням судді Романенко В.А., у справі за поданням Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України, :

в с т а н о в и в :

14 липня 2014 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2014 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 16 листопада 2011 р. на загальну суму 32021 грн. 60 коп. Вирішено питання судового збору.

16 листопада 2017 р. державний виконавець ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України.

Подання мотивував тим, що на виконанні ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебуває виконавче провадження ВП № 51651909 з примусового виконання виконавчого листа № 712/10252/14-ц від 27 жовтня 2014 р., виданого Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 32021 грн. 61 коп. Постановою державного виконавця ЦВ ДВС м. Черкаси від 12 липня 2016 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 712/10252/14ц від 27 жовтня 2014 р. та надано строк для самостійного виконання.

Станом на 26 жовтня 2017 р. ОСОБА_3 не виконав своїх зобов'язань перед ПАТ КБ «Приватбанк» в загальній сумі 32021 грн. 61 коп. З моменту відкриття виконавчого провадження по день звернення до суду з поданням, всіляко намагається уникнути зобов'язання по погашенню заборгованості, переховується від виконавчої служби та переховує своє майно, чим навмисно затягує виконання судового рішення.

В ході примусового виконання, державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника та направлено запити у відповідні інстанції з метою виявлення рухомого та нерухомого майна, доходів боржника. Згідно до отриманих відповідей боржник не має відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах, не перебуває на пенсійному обліку, офіційно не працевлаштований.

Виявлене рухоме майно боржника - автомобіль KIA Sephia 1598, держномер НОМЕР_1, 1993 р. випуску, який відповідно до постанови державного виконавця від 09 березня 2017 р., оголошено в розшук на час звернення не розшукано.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровано ? квартири АДРЕСА_1, проте, враховуючи суму стягнення за виконавчим документом, яка не перевищує 20 розмірів мінімальних заробітних плат, звернути стягнення на єдине житло боржника заборонено Законом України «Про виконавче провадження».

Просив суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України до виконання покладених на нього зобов'язань перед ПАТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 32021 грн. 61 коп.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2017 р. у задоволенні подання ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована відсутністю доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань та відомостей про його обізнаність про наявність відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

У апеляційній скарзі, поданій 15 грудня 2017 р., ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2017 р. та постановити нову, якою подання державного виконавця задовольнити повністю, посилаючись при цьому на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального.

Апеляційна скарга мотивована тим, що боржник будучи достовірно повідомлений про відкриття вказаного виконавчого провадження умисно ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань. Проведеними виконавчими діями встановлено існування загрози виїзду боржника за межі України, що неодмінно може привести до неможливості виконання рішення суду.

Скаржник вважає, що зазначені дії беззаперечно свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду, а тому висновки суду про недоведеність факту такого ухилення є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Крім того, суд розглянув подання без участі державного виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ КБ «Приватбанк», переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2014 р. задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 16 листопада 2011 р. на загальну суму 32021 грн. 60 коп. Вирішено питання судового збору.

Постановою державного виконавця ЦВ ДВС м. Черкаси від 12 липня 2016 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 712/10252/14ц виданого 27 жовтня 2014 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 32021 грн. 61 коп.

16 листопада 2017 р. державний виконавець ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ Постоєнко М.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України.

Подання мотивоване тим, що на виконанні ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебуває виконавче провадження ВП № 51651909 з примусового виконання виконавчого листа № 712/10252/14-ц від 27 жовтня 2014 р., виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» борг в розмірі 32021 грн. 61 коп.

При цьому, в якості доказів до подання держаним виконавцем надано наступні копії матеріалів виконавчого провадження:

постанову державного виконавця ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 липня 2016 р., якою відповідно накладено арешт на все майно, що належить боржнику;

відповідь на запит до УМВС України в Черкаській області про наявність у боржника автомобіля KIA Sephia 1598, держномер НОМЕР_1, 1993 р. випуску, та відповідно до постанови державного виконавця ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про розшук майна боржника від 09 березня 2017 р. оголошено розшук зазначеного автомобіля;

відповідь на запит до ПФУ про відсутність інформації, щодо платника ОСОБА_3; відповідь на запит до Державної Фіскальної служби України про джерела отримання доходів - фізичних осіб, про відсутність інформації стосовно боржника ОСОБА_3;

відомості з реєстру прав власності відповідно до якого за ОСОБА_3 зареєстровано ? квартири АДРЕСА_1; відповідь на запит до Державної прикордонної служби України згідно якої боржник перетинав кордон з виїздом 02 жовтня 2014 р. та в'їздом 13 жовтня 2014 р.

Таким чином, саме з підстав наведених у поданні та наданих на його обґрунтування доказів державний виконавець просив суд його задовольнити та обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання покладених на нього зобов'язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 р. регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, покладених на особу судовим рішенням, що підлягає виконанню в порядку встановленому законом, але лише до моменту виконання зобов'язань.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Разом з тим, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду на підставі наданих доказів належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Матеріали справи не містять доказів про повідомлення боржника щодо відкриття провадження та ухилення його від виконання зобов'язань, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні подання з підстав відсутності підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення та дійшов правильного висновку про те, що воно не містить обґрунтування того, які саме перешкоди вчинені з боку боржника ОСОБА_3 для проведення виконавчих дій державному виконавцеві та не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник будучи достовірно повідомлений про відкриття вказаного виконавчого провадження умисно ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань, є безпідставними, так як не ґрунтуються на доказах наданих державним виконавцем у підтвердження поданого ним подання.

Колегія суддів враховує і те, що відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України в редакції чинній на час звернення з поданням та його розгляду, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 3771 ЦПК України в зазначеній редакції, подання державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. При цьому підлягає врахуванню і те, що ОСОБА_3, стосовно обмеження права якого внесено подання, фактично позбавлений можливості довести суду, що ним було вжито усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув подання державного виконавця без його участі не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки участь державного виконавця під час розгляду судом його подання є дійсно обов'язковою в силу закону (ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної ухвали), проте державний виконавець з наведених підстав ухвалу суду першої інстанції не оскаржив. У свою чергу суд дійшов висновку, що його неявка не перешкоджає такому розгляду та розглядаючи подання обмежився матеріалами подання державного виконавця і за результатами його розгляду постановив ухвалу про відмову в його задоволенні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення її без задоволення та про залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Приватбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючого Василенко Л.І.

Суддів: Карпенко О.В.

Нерушак Л.В.