20.02.2018 Справа № 363/4790/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого-судді Баличевої М.Б., при секретарі Рибки І.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Вишгородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько - ОСОБА_2 у м. Луганськ у зв'язку з хворобою - жировий гепатоз. Для реєстрації в законному порядку факту смерті батька вона звернулась до Вишгородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, однак їй повідомили, що зареєструвати смерть батька ОСОБА_2, не виявляється можливим у зв'язку з тим, що нею не надано документів, які є підставою для державної реєстрації смерті. Також її було повідомлено, що їй необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті батька на тимчасово окупованій території. На підставі викладеного, ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою та просить встановити факт смерті її батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який народився в місті Санкт - Петербург Російської Федерації, який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1, який помер у м. Луганську ІНФОРМАЦІЯ_3 у результаті жирового гепатозу.

У судове засідання заявниця не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила суд розглянути заяву у її відсутність, свою заяву повністю підтримала та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи: Вишгородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою померлого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наступними доказами.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, видно, що 19.04.1975 року народилася ОСОБА_1, батьком дитини записаний - ОСОБА_2, а матір'ю дитини записана - ОСОБА_4 (а.с. 4).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 видно, що ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 - 15.07.1995 року, який був зареєстрований Жовтневим відділом запису актів громадянського стану м. Луганська, після чого змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с. 5).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, про що зазначено у довідці про причину смерті від 04.05.2017 року № 586, яка видана медичним заклададом, який є незаконним органом (установою), що знаходиться на території, непідконтрольній державній владі.

Також у довідці про причину смерті ОСОБА_2 зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2, причина смерті останнього вказана жировий гепатоз (а.с. 7).

Крім того, 07.09.2017 року заявниця отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті батька ОСОБА_2 від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, оскільки, заявницею для підтвердження факту смерті пред'явлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами,що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.) ; забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

При зверненні ОСОБА_1 до Вишгородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській областіїй було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті та порекомендовано звернутися до суду для встановлення факту смерті, оскільки до заяви про державну реєстрацію смерті не доданий документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоровя України (а.с. 3).

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Однак, місто Луганськ згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Тому у зв'язку з тим, що смерть ОСОБА_2 настала в місті Луганську, на території якого, нині, жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується із тим, що отримати свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, не є можливим.

Відповідно до ст.ст. 3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявниці; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявниця не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини, а також для інформування відділу соціального забезпечення та пенсійного фонду України.

Таким чином є всі підстави для задоволення заяви про встановлення факту смерті батька заявниці.

У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 319 ч.2 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 19, 76, 89, 263-264, 293-294 ЦПК України, ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Вишгородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Санкт - Петербург Російської Федерації, який проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Луганську, причина смерті - жировий гепатоз.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий М.Б. Баличева