У Х В А Л А

22 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 204/6763/16-ц

провадження № 61-1255 ск 17

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, нотаріуса Перова Михайла Вікторовича про визнання свідоцтва про право на спадкування недійсним, визнання дій нотаріуса незаконними, встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 26 грудня 2017 року звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року.

У підпункті 14 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України(у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») передбачено, що судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 4 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для звернення особи, яка подала касаційну скаргу із заявою про поновлення строків на касаційне оскарження. У лютому 2018 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року.

У клопотанні про поновлення строків на касаційне оскарження ОСОБА_1 вказує, що оскаржену ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року отримала по пошті лише 5 вересня 2017 року. Того ж дня ОСОБА_1 оскаржила вказану ухвалу в касаційному порядку. Однак, касаційна скарга ухвалою суду касаційної інстанції від 9 листопада 2017 року повернена їй та отримана ОСОБА_1 19 грудня 2017 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Втім ОСОБА_1 не надає будь-яких доказів стосовно порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. За змістом частини другої статті 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений в тому числі і за ініціативою суду.

Аналіз клопотання ОСОБА_1 свідчить про наявність підстав для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: подати заяву про поновлення строку, в якій навести причини пропуску строку та надати належні докази, що підтверджують поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження. Тому суд, на підставі частини другої статті 127 ЦПК України, продовжує його.

Керуючись статтями 120, 127, 260, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Продовжити ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги до 22 березня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат