Номер провадження: 22-ц/785/2263/18
Номер справи місцевого суду: 523/4591/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про усунення перешкод в користуванні власністю та стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачці належить 21/50 частина домоволодіння № 50 по вул.. Яши Гордієнко в м. Одесі, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідачі є родичами колишнього власника вказаного домоволодіння, вони проживають в цьому домоволодінні без згоди позивача, та володіють ним незаконно, чим порушують право користування та розпорядження домоволодінням позивачки. При цьому рішення суду про виселення відповідачів зі спірного домоволодіння не виконується, оскільки відповідачі займають самовільно збудований тамбур, який знаходиться на земельній ділянці позивачки але на неї не оформлений. Тому позивачка просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зобовязання відповідачів знести вказаний самовільно збудований тамбур. Оскільки позивачка не може самостійно його знести в звязку з тим, що їй це зробити перешкоджають відповідачі. Також на позивачку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за вказаний самовільно збудований тамбур, які вона просить стягнути з відповідачів. Також своїми неправомірними діями, які полягають у перешкоджанні користування позивачкою своїм майном відповідачі заподіяли позивачці моральну шкоду, яку вона оцінює у 20000 грн., та просить суд стягнути вказану суму з відповідачів на її користь. Також позивачка просить суд стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати в розмірі 1929 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Позивач та її представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачки ОСОБА_3 позов не визнали просили в його задоволенні відмовити.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зобовязано солідарно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 21/50 частиною домоволодіння №50 по вулиці Яші Гордієнка в місті Одесі, шляхом знесення за свій рахунок тамбуру літ. 3-3 відповідно до технічної документації, яка зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН». Стягнено солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 170 гривень матеріальної шкоди, 5000,00 гривень моральної шкоди, разом 5170 гривень. Стягнено в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на юридичну допомогу у розмірі 1000,00 гривень, судовий збір у розмірі 1929,20 гривень. Разом 2929,20 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Позивачці належить 21/50 частина домоволодіння № 50 по вул. Яши Гордієнко в м. Одесі, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідачі є родичами колишнього власника вказаного домоволодіння, вони проживають в цьому домоволодінні без згоди позивача та володіють ним незаконно, чим порушують право користування та розпорядження домоволодінням позивачки.

При цьому рішення суду про виселення відповідачів зі спірного домоволодіння не виконується, оскільки відповідачі займають самовільно збудований тамбур, який знаходиться на земельній ділянці позивачки, але на неї не оформлений. Позивачка не може самостійно його знести в звязку з тим, що їй це зробити перешкоджають відповідачі.

Також на позивачку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн за вказаний самовільно збудований тамбур.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про те, що відповідачі повинні знести за свій рахунок вказаний самовільно збудований тамбур. При цьому суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги пояснення відповідачів про те, що вказаний тамбур вони не будували, оскільки цей тамбур знаходиться в їх фактичному користуванні, та ними цей факт не заперечується.

Також відповідно до ст. 1166 ЦК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 170 грн, які позивач сплатила як штраф за вказану самовільну прибудову, оскільки відповідачі перешкоджають знесенню вказаного тамбуру.

Також неправомірними діями відповідачів, які полягають у перешкоджанні користування позивачкою своїм майном, позивачці заподіяно моральну шкоду.

Так відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України суд вважає що з відповідачів на її користь слід стягнути 5000 грн у відшкодування вказаної моральної шкоди задовольнивши позов в цій частині частково, оскільки саме ця сума відповідає вимогам ст. 23 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи) з відповідачів на користь позивачки судом правильно стягнено судові витрати в розмірі 1929 грн 20 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скаржники не довели обставини, на які посилалися як на підставу своєї апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги про те, що не можна зобовязати відповідачів зносити спірне приміщення, так як не вони його зводили, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки представник скаржників зазначив, що він не знає хто здійснював будівництво спірного приміщення, вказане приміщення є самочинним, ним протягом останніх 20 років користуються саме відповідачі у справі.

Більш того з досліджених матеріалів справи №523/2450/15-ц та звукозапису допиту ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_5 повідомила суд, що саме ОСОБА_3 все робила в цьому приміщенні: капремонт, добудувала ванну кімнату, витратила на це все свої кошти в сумі 20000 доларів США.

Твердження скаржників в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_6

Повне судове рішення складено 05.02.2018 року.