Справа № 344/2443/18
Провадження № 2/344/2392/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що між ним та ОСОБА_3 03.06.1989 року в Тростянецькій сільській раді Монастириського району Івано-Франківської області було укладено шлюб. Заочним рішенням Івано-франківського міського суду від 25.05.2015 року за позовом ОСОБА_3 шлюб між ними було розірвано. Рішення суду вступило в законну силу. Спірна квартира була придбана ОСОБА_2 згідно договору на участь у частковому будівництві № 13 від 31.10.2005 року між підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Фінансування будівництва здійснювалось в наступному порядку: 7 тис.доларів США до 03.11.2005 року та 40 300 доларів США з листопада 2005 р. по грудень 2007р. рівними частками. В подальшому 12.09.2008 року між сторонами вказаного Договору було написано Акт прийому-передачі приміщення та 06.11.2008 року ОСОБА_2 отримала Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 06.11.2008р.. Зазначає, що ОСОБА_2 за весь час його перебування за кордоном не працевлаштовувалась та доходу не мала, в них не було дітей, віком до 3-х років, які потребували постійного догляду. Всі кошти на придбання спірної кварти були зароблені ним особисто та передані ОСОБА_2 Вказує, що регулярно передавав передачі та перераховував значні суми грошей ОСОБА_2 різними платіжними системами. Нажаль банк не відкриває інформацію про перерахунок грошей, оскільки це є банківською таємницею. Просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі однієї цілої.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5, у судовому засіданні позов підтримали. Зазначили, що позивач з відповідачем фактично не проживають разом з 2004 року, що підтверджується самим рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач перебував за кордоном, однак фінансування будівництва даної квартири проводилось тільки ним, так як відповідач не була працевлаштована, всі зароблені за кордоном кошти позивач передавав відповідачу на придбання спірної квартири. Тому вважає, що хоча дана квартира придбана в період шлюбу з відповідачем та на її ім'я, однак у період фактичного припинення спільного ведення господарства, та за кошти, заробленим ним одноособово, а тому не є спільною власністю подружжя. На підставі наведеного просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позов заперечили, посилаючись на поданий відзив на позовну заяву (а.с.32), зазначили, що ОСОБА_7 виїхав на роботу за кордон у 2004 році. Виїзд на роботу за не є підставою вважати, що подружжя перестало бути сімєю. Позивач дійсно висилав гроші на сімю, що є підтвердженням того, що в той час вони жили однією сімєю. Отримані від нього кошти, вона витрачала на потреби сімї. За дольову участь у будівництві по Договору № 13 вона сплачувала власні кошти, доказом чого є квитанції, згідно яких платником є ОСОБА_2 Однак позивач не надав жодних доказів, які би свідчили про фактичне припинення відносин між позивачем та відповідачем до прийняття рішення Івано-Франківського міського суду від 25 травня 2015 року по справі № 344/6130/15-ц про розірвання шлюбу. Не надав доказів того, що дольову участь у будівництві по Договору № 13 позивача оплачував з власних коштів. Виходячи з вищевикладеного просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її рідним братом. Коли брат перебуваючи за кордоном слав кошти та посилки для утримання сімї. В березні 2010 р. вона передавала ОСОБА_2 4000 доларів США. Ці кошти вона позичала у брата. Коли ОСОБА_2 купила квартиру, то казала їй, що купила квартиру за гроші,що висилав ОСОБА_1 .ОСОБА_1 перебував в Англії 9,5 років. ОСОБА_1 кожен місяць в 2005-2007 роках передавав по 1000-1500 доларів США.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_1 Працював в Англії близько 9 років. За цей час він передав дружині ОСОБА_2 50 000 доларів США. Гроші ОСОБА_1 передавав перевізниками.

Заслухавши позивача, представника позивача, відповідача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.05.2015 року розірвано (а.с.5).

Відповідно до копії договору № 13 про участь у частковому будівництві від 31.10.2005 року, та акту прийому-передачі приміщення від 12.09.2008 року, ОСОБА_2 приймала дольову участь у будівництві та згодом придбала 3-х кімнатну квартиру № 17 на 3 поверсі в будинку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Бельведерська, 40, загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м., та вартістю 238865 гривень (а.с.6-7).

12.09.2008 року між сторонами вказаного Договору було підписано Акт прийому-передачі приміщення, згідно якого підприємець ОСОБА_4 (Сторона-1) передає, а ОСОБА_2 (Сторона -2) приймає окреме приміщення квартиру №17, загальною площею 84,7 кв.м. на 3 (третьому поверсі) в будинку за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Бельведерська, №40 (а.с.8).

Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за позивачем ОСОБА_2 06.11.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с.8 зворот).

Згідно копій квитанцій до прибуткових касових ордерів №1022, 1032, 1037, 886, 931, 948,966,992,1011,789,813,841,869,865,909,724,695,974,755,632,592,402,435,468,503,539,564, 274,1046,1043,282,296,361, платником вказано ОСОБА_2 (а.с.33-38).

Відповідно до копії акту звірки розрахунків між СПД ОСОБА_4 та ОСОБА_2, дог.№13 від 31.10.2005 року станом на 21.02.2008 року проведено оплату в сумі 193 620,00 грн. (а.с.39).

В силу ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 цього кодексу. Захист права власності регламентується главою 29 ЦК України.

Відповідно до ч.3ст.368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є зокрема: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Доводи позивача про те, що він придбав спірну квартиру за кошти отримані на роботі за кордоном безпідставні, оскільки квартиру придбала відповідно до Договору № 13 на участь у частковому будівництві від 31 жовтня 2005 року ОСОБА_2. Доказів, того що саме кошти позивача, які як він стверджує надсилав відповідачці були використанні для придбання спірної квартири, надано не було.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що спірна квартира придбана за його особисті кошти. Суд не може прийняти до уваги показання свідків, оскільки дані показання не підтверджені іншими письмовими доказами.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 15,16, 355, 368 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57,60 Сімейного кодексу України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст.4,12,13,76,77,78,79, 80, 81,82,89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.А. Татарінова

Повний текст рішення складкно 07 листопада 2018 року.