Справа № 716/1743/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.18 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Сірик І.С.

при секретарі - Барабащук О.А.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що їй на праві власності належить житловий будинок по вул. Шевченка, 4 в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області. На підставі усної домовленості в даному будинку проживали її батьки разом із її неповнолітнім сином, за яким вони здійснювали догляд. У звязку із виникненням між ними неприязних відносин відповідачі не впускали її до будинку, ображали нецензурними словами, погрожували фізичною розправою, що стало підставою неодноразового звернення до органів поліції. На підставі рішення суду відповідачів виселено з належного їй будинку. Проте відповідачі добровільно рішення суду не виконували, про що виконавцем неодноразово виносились постанови про відкладення виконавчих дій. В процесі виселення відповідачі самовільно вивезли з будинку належне їй майно: меблі, побутову техніку, предмети домашнього вжитку, вибили та вивезли міжкімнатні двері разом із дверними коробками. Побачивши свій будинок в такому стані ОСОБА_5 в черговий раз перенесла нервовий стрес та моральні страждання. Вважає, що з вини її батьків їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона тривалий час зазнавала моральних страждань, які виразились в тому, що порушувалось її право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном через перешкоджання з боку відповідачів у здійсненні цього права, а також через навмисне зволікання з виселення відповідачів з будинку. Зазначені події негативно відобразились на здоровї позивачки. Внаслідок пережитого стресу вона змушена була звернутись за медичною допомогою та наданий час потребує подальшого лікування. Просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 100000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 суду вказала, що ОСОБА_5 тривалий час перебуває та проживає за межами України, де остання офіційно працевлаштована. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів підтримала в повному обсязі обґрунтувавши обставинами викладеними в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду вказали, що являються батьками позивачки ОСОБА_5 Близько 14 років зі згоди позивачки проживали у будинку, який належить їй та здійснювали догляд за внуком. У звязку із погіршенням стосунків між ними, донька вигнала їх з будинку, а сина забрала за кордон. Після того, як Заставнівським судом винесено рішення про їх виселення, між ними відбулася добровільна угода про те, що позивачка зробить ремонт у їхньому житловому будинку, щоб вони могли переселитись. Внаслідок чого тривалий час рішення суду не виконувалось. Вказала, що ОСОБА_5 проживає за кордоном, в Україну рідко приїздить. Тривалий час вона перебувала у місцях позбавлення волі за кордоном, через документи. Крім того, у неї були проблеми із здоровям, оскільки її перший чоловік простерлив їй голову.

Представник відповідача ОСОБА_2 суду вказав, що підстав для задоволення позову про стягнення моральної шкоди з відповідачів не має.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає що цивільний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що ОСОБА_5 являється власником житлового будинку з погосподарськми будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Шевченка, 4 с. Василів Заставнівського району Чернівецької області на підстав договору купівлі-продажу від 28.09.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Заставнівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрованого в Заставнівському РБТІ в реєстрову книгу №1. Крім того, між позивачем ОСОБА_5 та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є її батьками, в 2005 році була усна домовленість про тимчасовий порядок користування житловим будинком та здійснення догляду за неповнолітнім сином позивачки. Дані обставини не заперечують сторони по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12.12.2016 року позов ОСОБА_5 задоволено. Виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з будинку №4 по вул. Шевченка в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області. Дане рішення набрало законної сили 23.12.2016 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особи щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з листа ТОВ «Асоціації охорони здоровя «Вівантес» Клініка Гумбольта (а.с. 15) ОСОБА_5 з 10.05.2016 року перебуває на психіатрично-психологічному амбулаторному лікуванні в Центрі транскультурної психіатрії психіатричного відділення амбулаторії з діагнозом депресивний епізод важкого ступеню без психотичних симптомів; посттравматичний стресовий розлад.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст. 12, та 81ЦПК України.

Позивач ОСОБА_5 посилається на те, що протиправними діями відповідачів їй були завдані немайнові втрати спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті, а саме: негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, порушення сну, нервозність та дратівливість тощо. Внаслідок пережитого стресу змушена звертатись за медичною допомогою та на даний час потребує подальшого лікування.

Крім того, вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 гривень не містять жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди.

Вимоги позивача ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом, оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності відповідачів не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем не надано будь-яких доказів на обґрунтування, викладеного в позові.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80 - 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд.

Повний текст рішення виготовлено 30.01.2018 року.

Суддя Сірик І.С