Справа № 610/273/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2018 року суддя Балаклійського районного суду Харківської області Носов Г.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи - Служби у справах дітей Балаклійської РДА, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою до ОСОБА_2.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України:

- позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Всупереч ст. 177 ЦПК України, позивачем не додано до позовної заяви доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивачем заявляючи до відповідача вимогу про надання дозволу на виїзд дитині з України без дозволу батька, не чітко викладено зміст позовних вимог та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон - до Росії та інші країни колишнього СНД, без згоди відповідача - ОСОБА_2.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до пп.1 п.4 вказаних Правил виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

З аналізу положень ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», випливає що даною нормою передбачена можливість ухвалення судом рішення про надання дозволу на одноразовий виїзд за кордон особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а не на постійні виїзди дитини без згоди батька. Такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування, у тому числі у відповідній державі.

Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини до досягнення нею повноліття, без згоди батька суперечить нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків одного з батьків відносно виховання дитини, чим фактично позбавляє батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею.

В своїй позовній заяві позивач конкретно не вказала куди саме вона просить надати дозвіл ( в позові зазначено до Росії та інших країн колишнього СНД) та на який проміжок часу має намір виїхати з дитиною за кордон, а також не зазначила часу виїзду.

Крім того, з вищезазначених норм випливає, що звернення з даним позовом до суду можливе у разі відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон.

В своїй позовній заяві позивач не посилається на докази, які б свідчили про те, що вона зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, а відповідач відмовив у наданні такої згоди.

Крім того, за вимогами СК України та Закону України "Про охорону дитинства" питання про тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька повинно бути розглянуто по-перше органом опіки та піклування, а у разі його не вирішення або невиконання цього рішення одним з батьків дитини, у судовому порядку. До матеріалів позовної заяви не додано висновок органу опіки та піклування з приводу можливості та доцільності виїзду неповнолітньої дитини за кордон.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175-177, 183, 185 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи - Служби у справах дітей Балаклійської РДА, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, - залишити без руху на строк десять днів з дня отримання копії ухвали .

Роз»яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя