Справа № 323/3313/17
№ провадження 2/323/138/18
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

24.01.2018 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Фісун Н.В., при секретарі Сабліній А.А., адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Оріхівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що його батько - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 15.11.2014 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,7301 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Оріхівського району Запорізької області

Позивач являється сином померлого ОСОБА_4.

Також спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина та мати позивача - ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2, та його син та брат позивача - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Останні протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, не подали заяв про прийняття спадщини.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає.

29 квітня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу №35/2015.

20 липня 2017 року до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 15.11.2014 року ОСОБА_4 звернулася представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_8, але у видачі Свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Оріхівського району Запорізької області на ім'я ОСОБА_4, у зв'язку з чим нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2017 р.

Позивач не має змоги надати оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, що належить ОСОБА_4, оскільки місце його знаходження позивачу невідоме. Тому, в зв'язку з відсутністю у останнього правовстановлюючого документу на земельну ділянку на ім'я померлого, відсутня можливість в оформленні спадщини.

Прохає суд визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний № НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності на спадкове майно,що залишилося після померлого 15 листопада 2014 року ОСОБА_4, а саме земельну ділянку площею 5,7301га, розташовану на територіїОСОБА_3 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії 311 №105427 від 18 січня 2005 року.

Представник позивача, ОСОБА_1, у судовому засіданні на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, у судове засідання не зявився, надав заяву, де просить справу розглянути за їх відсутності.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані стороною вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що батько позивача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 15.11.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №306436, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області 20 листопада 2014 року, актовий запис № 355. /а.с.7/.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,7301 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії 311 №105427 від 18 січня 2005 року.

Статтею 1261 Цивільного Кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач являється сином померлого ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №345385 від 15 березня 1997 року, та є спадкоємцем першої черги за законом /а.с.8/.

Також спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина та мати позивача - ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2, та його син та брат позивача - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Останні протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, не подали заяв про прийняття спадщини, а тому вважаються такими, що не прийняли її, відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає.

29 квітня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу №35/2015 /а.с.46/.

Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

20 липня 2017 року до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 15.11.2014 року ОСОБА_4 звернулася представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_8, але у видачі Свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Оріхівського району Запорізької області на ім'я ОСОБА_4, у зв'язку з чим нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2017 р.

Позивачу було розяснено, що відповідно до глави 10, п.4, п.п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно /а.с.11-12/.

До матеріалів справи позивач надав копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 105427 від 18 січня 2005 року, де зазначено, що земельна ділянка площею 5,7301 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, належала ОСОБА_4 /а.с.9/.

Отже, судом встановлено, що оформити своє право на спадщину на земельну ділянку позивач не може, оскільки у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, виданого на імя ОСОБА_4.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за заповітом або за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Згідно з п.г ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що ОСОБА_4 за життя набув право власності на вказану земельну ділянку, а тому це право відповідно до ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягає використанню національними судами України як джерело права.

Так, у рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "CaseofOneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Оскільки право власності набувається з підстав встановлених цивільним законодавством, суд вважає, що спосіб, визначений позивачем поновити порушене право власності спадкоємця передбачений законом, тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 76, 81,82, 245, 265 ЦПК, ст. ст.16, 328, 1216,1217, 1218, 1225, 1270, 1273, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 81, 131 Земельного кодексу України,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Оріхівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний № НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності на спадкове майно,що залишилося після померлого 15 листопада 2014 року ОСОБА_4, а саме земельну ділянку площею 5,7301га, розташовану на територіїОСОБА_3 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії 311 №105427 від 18 січня 2005 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 31 січня 2018 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_9