Справа № 202/1451/17
Провадження № 2/202/1261/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Герасименко В.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, третя особа: ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обовязків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обовязків, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі 9 695,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. В ході медичного обстеження на початку червня 2017 року позивачу ОСОБА_1 було встановлено діагноз «хронічний гепатит С». Для отримання медичної допомоги позивач звернулась до комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 21 імені професора ОСОБА_6» Дніпропетровської обласної ради, де їй було призначено курс комплексної противірусної терапії та призначено препарат «Совалді» (Sovaldi) 400 мг. за рахунок державних коштів. Препарат зберігався в приміщенні медичного закладу та надавався у визначеному дозуванні лікарем-інфекціоністом або медичною сестрою у звязку зі специфікою умов зберігання. У період з 20 червня 2017 року по 19 липня 2017 року лікування позивача здійснювалось в умовах стаціонару у КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 21 імені професора ОСОБА_6» ОСОБА_7 лікування здійснювалась амбулаторно за місцем проживання позивача, а саме у КЗ «Шоста міська клінічна лікарня» ДОР, якому було передано препарат для лікування позивача згідно призначеного курсу з метою його видачі пацієнту. В ході подальшого лікування, у липні 2017 року, ОСОБА_1 в черговий раз звернулась до відповідача за отриманням медичного препарату «Совалді», однак за місцем видачі необхідних ліків не виявилось, оскільки внаслідок допущеної помилки старшою медичною сестрою ОСОБА_5, препарат було видано іншій особі. Препарат «Совалді» не знаходиться у вільному продажі та його поставка здійснюється тривалий час за умови передплати. Відповідач відмовився придбати ліки за власні кошти, внаслідок чого ОСОБА_1 вимушена була придбати медичний препарат за власні кошти на загальну суму 9 695,00 грн. Внаслідок неправомірних дій позивачу було завдано моральну шкоду, яку вона оцінила в 10 000,00 грн. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

30 травня 2018 року на адресу суду третьою особою ОСОБА_5 спрямовано пояснення стосовно заявлених позовних вимог ОСОБА_1 Проти позовних вимог ОСОБА_5 заперечує в повному обсязі, посилаючись на те, що 18 липня 2017 року нею, як тимчасово виконуючої обовязки старшої медичної сестри КДВ № 2 були отримані у фармацевта відповідача противірусні ліки на підставі накладної № 377 від 18 липня 2017 року. 19 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до лікаря-інфекціоніста з випискою від 19 липня 2018 року із стаціонару для подальшого лікування і отримання ліків: Лівел, Совалді та Юнітрон. 19 липня 2017 року ОСОБА_5 за усною вказівкою лікаря-інфекціоніста були видані ліки ОСОБА_8 та позивачу ОСОБА_1 у рівній кількості, оскільки медична сестра кабінету інфекційних захворювань в той час також перебувала у відпустці. 19 липня 2017 року в медичній картці амбулаторного хворого ОСОБА_1 лікар-інфекціоніст зробила запис, відповідно до якої позивачу були видані препарати для продовження лікування хронічного гепатиту С: Юнітрон, Лівел та Совалді, однак відомості стосовно кількості виданих ліків та підпис пацієнта про їх отримання були відсутні. На час відпустки медичної сестри кабінету інфекційних захворювань КДВ № 2 ОСОБА_9 не було призначено особу, яка б виконувала її обовязки у період з 13 липня 2017 року по 21 липня 2017 року. Після виходу медичної сестри кабінету інфекційних захворювань, були зроблені записи в журналі обліку фактично отриманих і використаних лікарських засобів та медичних виробів постами (маніпуляційними кімнатами) за 2017 рік від 19 липня 2017 року, тобто задніми числами. 02 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до лікаря-інфекціоніста для отримання медичного препарату «Лівел», про що було зроблено відповідний запис про отримання в медичній картці амбулаторного хворого. Після ознайомлення з наказом Департаменту охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 13 липня 2017 року «Про перерозподіл лікарського засобу «Совалді» для лікування хворих на хронічний вірус гепатит С», лікар-інфекціоніст ОСОБА_10 та медична сестра кабінету інфекційних захворювань ОСОБА_9 виявили, що ОСОБА_8 безпідставно було видано медичний препарат «Совалді» у кількості 28 таблеток, внаслідок чого у останнього 08 серпня 2017 року було вилучено зайві таблетки. 09 серпня 2017 року позивачу було видано 18 таблеток препарату «Совалді» на 18 календарних днів на період лікування з 16 серпня 2017 року по 02 вересня 2017 року включно. Про те, що «Совалді» було видано іншій особі ОСОБА_1 дізналась саме 09 серпня 2018 року, коли її було запрошено для отримання вилучених у ОСОБА_8 18 таблеток. ОСОБА_5 у своєму поясненні звертає увагу суду на те, що медичний препарат «Совалді» не потребує особливих умов зберігання та зберігається при температурному режимі не вище 30 °С, про що позивачу було добре відомо, оскільки разом з препаратом їй було надано інструкцію з його використання. Згідно записів в медичній картці амбулаторного хворого ОСОБА_1 від 02 серпня 2017 року та 21 вересня 2017 року, за результатами контролю РНК MCV від 24 липня 2017 року та від 18 вересня 2017 року вірус гепатиту С не виявлений. Згідно запису в медичній картці амбулаторного хворого ОСОБА_1 від 03 жовтня 2017 року, 28 вересня 2017 року завершений курс лікування з приводу хронічного гепатиту ОСОБА_11 того, ОСОБА_5 звертає увагу суду на те, що на підставі наказу № 122-к від 03 липня 2017 року при виконанні обовязків старшої медичної сестри КДВ № 2 у період щорічної відпустки основного працівника, її не було ознайомлено з посадовими обовязками старшої медичної сестри, порядком ведення обліку лікарських засобів в установі відповідача, з порядком видачі лікарських засобів, що закуплені за рахунок державних коштів. Вважає, що в її діях 19 липня 2017 року помилки не було, оскільки лікування вірусного гепатиту С призначається інфекціоністом. Всі лікарські засоби були видані пацієнтам не помилково, а за усною вказівкою лікаря-інфекціоніста ОСОБА_10, яка і контролює хід лікування пацієнтів.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2018 року на підставі клопотань позивача від 29 травня 2018 року та 04 червня 2018 року прийнято рішення про необхідність допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Суду доповіла, що в травні 2017 року їй було встановлено діагноз хронічний гепатит С, після чого вона дізналась про існування державної програми для лікування хворих з аналогічним діагнозом. Позивача було взято на облік до комунального закладу «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 21 імені професора ОСОБА_6» Дніпропетровської обласної ради для проходження державної програми та призначення необхідного лікування за державні кошти. Через місяць її було направлено для проходження подальшого лікування за місцем проживання до Комунального закладу «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради. За неділю до початку третього місяця лікування ОСОБА_1 звернулась до інфекціоніста з питанням стосовно наявності медичних препаратів, внаслідок чого дізналась, що один з трьох призначених препаратів помилково було видано іншій особі, який знаходився у нього три тижні. Препарат було повернуто позивачу, однак за відсутності 10 таблеток, внаслідок чого було прийнято рішення про скорочення курсу. ОСОБА_1 вимушена була придбати відсутні 10 таблеток за власні кошти, однак зважаючи на те, що ліки поштучно в аптеці не відпускаються, придбала цілу упаковку за 9695,00 грн. ОСОБА_11 того, звертає увагу суду на те, що препарат «Совалді» відсутній у вільному продажі, а тому був доставлений на підставі замовлення через тиждень. Вважає що внаслідок протиправних дій співробітника відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінила в 10 000,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності від 15 січня 2018 року, в судовому засіданні посилався на доводи, наведенні в позовній заяві, вимоги якої просив задовольнити. Звернув увагу суду на те, що курс лікування позивача призначений комунальним закладом «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 21 імені професора ОСОБА_6» з метою досягнення ефективності лікування, тривалість лікування та дозировка не змінюються, що підтверджено відповідним листом за підписом головного лікаря вищевказаного комунального закладу.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Суду доповів, що позивач ОСОБА_1 потрапила під державну програму лікування вірусного гепатиту ОСОБА_14 позивачу препарат комунальний заклад повинен був отримати на підставі відповідного наказу, однак на момент видачі ліків, наказ до закладу не був наданий, внаслідок чого було прийнято рішення видати 1 упаковку препарату «Совалді». 09 серпня 2018 року позивачу було видано ще 18 таблеток вищевказаних ліків для продовження курсу лікування. Визнає, що дійсно медичним закладом не було додано ще 10 таблеток медичного препарату, однак станом на 24 липня 2017 року в результаті проходження аналізу на гепатит С вірус гепатиту С у ОСОБА_1 був відсутній, тобто позивач могла більше не приймати призначений препарат. На вимогу позивача, медичним закладом було запропоновано інший препарат, який є аналогом препарату «Совалді», на що ОСОБА_1 надала відмову. Вважає, що дійсно з боку старшої медсестри, обовязки якої на той час виконувала ОСОБА_4, було допущено порушення посадових обовязків, внаслідок чого ліки позивача були помилково видані іншій особі, однак в той же час звертає увагу суду на те, що необхідність прийому десяти відсутніх таблеток для завершення курсу лікування була відсутня.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на доводи, викладені в поясненні. ОСОБА_11 того, звернула увагу суду на те, що вона дійсно тимчасово виконувала обовязки старшої медсестри КДВ № 2 та нею було отримано загальну кількість препаратів двом особам без вказівки щодо розподілу кількості ліків стосовно кожного. Звернула вагу суду на те, що вона не повинна була видавати медичні препарати на руки пацієнтам, однак у звязку із тим, що сестра медичного кабінету інфекційних захворювань також була у відпустці, лікарем-інфекціоністом було надано усну вказівку надати препарати згідно призначення.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні доповів, що при видачі ліків дійсно лікувальним закладом було допущено помилку та видано йому медичний препарат у більшій кількості, який він почав приймати. Згодом залишок таблеток у кількості 18 таблеток у нього був вилучений та переданий іншій особі. Звернув увагу суду на те, що зберігав наданий медичний препарат «Савалді» в холодильнику.

Свідок ОСОБА_12 суду доповіла, що у звязку із виниклою ситуацією з приводу видачі ліків іншій особі, позивач ОСОБА_1 зазнала моральних страждань, оскільки відчувала постійну тривогу та дискомфорт. Згодом позивач отримала безкоштовні ліки. Гроші на препарат позивач вимушена була позичати у друзів та знайомих. Звернула увагу суду на те, що через хворобу ОСОБА_1 стала дуже нервова. Через три місяці після лікування стан позивача поліпшився та режим дня налагодився. Після лікування придбані позивачем таблетки були виставлені на продаж.

Оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 20 червня 2017 року по 19 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні № 8 КЗ «ДМКЛ № 21 імені проф. ОСОБА_15» ДОР» з діагнозом «хронічний гепатит С», що підтверджено відповідним листом головного лікаря ОСОБА_16 (а.с.7). Під час лікування ОСОБА_1 відповідно до клінічних протоколів отримувала препарат «Совалді» 400 мг., за рахунок державних коштів. В подальшому лікування позивача здійснювалось амбулаторно за місцем її мешкання. На підставі наказу № 867/01/197-17 від 13 липня 2017 року забезпечено передачу лікарського засобу «Совалді» (софосбувір) для продовження лікування хворих на хронічний вірусний гепатит С у необхідній кількості (а.с. 64). Згідно витягу з наказу № 122-к від 03 липня 2017 року ОСОБА_5, медичну сестру кардіологічного кабінету консультативно-діагностичного відділення № 2, призначено виконувати обовязки старшої медичної сестри консультативно-діагностичного відділення № 2 на період щорічної відпуски ОСОБА_17 з 03 липня 2017 року по 28 липня 2017 року (а.с. 89). За усною вказівкою лікаря-інфекціоніста ОСОБА_10 третьою особою у справі, тобто ОСОБА_5, згідно Журналу надходження та витрат медикаментів по Г/Б КДВ № 2, який веде старша медична сестра, було видано медичні препарати в кабінет інфекційних захворювань. Відповідно до посадової інструкції сестри медичної старшої КДВ № 2 КЗ «Дніпропетровська ШМКЛ» ДОР» у своїй діяльності сестра медична старша КДВ № 2 безпосередньо підпорядковується завідувачу відділення (а.с. 92-97). 19 липня 2017 року за усною вказівкою лікаря-інфекціоніста ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було видано медичні препарати для проходження подальшого лікування. Згодом було виявлено помилку у розподілі медикаментів. Позивачу було запропоновано скоротити курс лікування та не приймати останні 10 таблеток, що були відсутні, оскільки станом на 24 липня 2017 року вірус гепатиту С в крові ОСОБА_1 виявлено не було, або приймати інший препарат, який є аналогом «Совалді». 09 серпня 2017 року позивачу було додано решту медичного препарату на період лікування з 16 серпня 2017 року по 02 вересня 2017 року включно. 18 серпня 2018 року позивачем за власні кошти було придбано препарат «Совалді» у кількості 1 (одна) упаковка. 28 вересня 2017 року ОСОБА_1 завершила курс лікування з приводу хронічного гепатиту С.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обовязків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обовязків працівника.

Судом же встановлено, що дійсно ОСОБА_5 перебуває в трудових відносинах з КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради на посаді сестри медичної кардіологічного кабінету консультативно-діагностичного відділення № 2. Наказом № 122-к від 03 липня 2017 року ОСОБА_5 призначено виконувати обовязки старшої медичної сестри консультативно-діагностичного відділення № 2 на період щорічної відпустки основного працівника. Відповідно до посадової інструкції сестри медичної старшої КДВ № 2, сестра медична старша виконує обовязки суто організаційного характеру. Надавати ліки за призначенням лікаря належить до обовязків сестри медичного кабінету інфекційних захворювань КДВ № 2 ОСОБА_9, яка також перебувала у відпустці згідно наказу № 130-к від 13 липня 2017 року та на час відсутності якої не було призначено відповідальну особу.

Відповідно до п. 3.1.3А Уніфікованого клінічного протоколу первинної, вторинної (спеціалізованої) третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги вірусний гепатит С у дорослих, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоровя України № 729 від 18.07.2016 року лікування призначається лікарем-спеціалістом.

Тобто, таким чином, хоча ОСОБА_5 і перебувала у трудових відносинах з відповідачем, однак на момент видачі медичних препаратів 19 липня 2017 року вона не була відповідальною особою, оскільки не була призначена виконувати обовязки сестри медичного кабінету інфекційних захворювань консультативно-діагностичного відділення № 2. ОСОБА_11 того, службове розслідування в КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради не проводилось. Таким чином провина ОСОБА_5 не встановлена.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.1166, 1167, 1172 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_18