ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7573/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/4817/157/18 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

апелянта ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/7573/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 року (ухвалене суддею Дзюбичем В.Л., дату складання повного тексту рішення не зазначено) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з участю Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільскої міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні із дитиною, шляхом встановлення графіку побачень із дитиною,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся із вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що після розірвання шлюбу його син проживає з відповідачем за місцем проживання її батьків. З того часу у них з відповідачем виникають непорозуміння щодо його участі у вихованні сина. Відповідач перешкоджає йому у побаченнях з сином, або штучно створює такі умови за яких він не має можливості відвідувати сина та спілкуватись з ним. Він займається оздоровленням та лікуванням сина, оплачує заняття у центрі раннього розвитку, приймає активну участь у житті дитини, а тому поведінку відповідачки, яка звинувачує його у недбальстві до дитини, нехтуванні своїми обов'язками, влаштуванні сварок вважає спрямованою на позбавлення сина батьківського спілкування. Проведеним обстеженням за його місцем проживання встановлено, що у його квартирі є всі необхідні зручності для забезпечення потреб дитини, навіть під час денного сну.

Уточнивши позовні вимоги, просив просить зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні із дитиною як особисто так і через засоби зв'язку. Встановити графік побачень із дитиною в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька з покладенням на батька права вибору щодо місця перебування дитини у такі дні: щопонеділка з 10:00 год. до 12:30 год. в присутності матері; щовівторка з 10:00 год. до 12:30 год. без присутності матері; щочетверга з 10:00 год. до 12:30 год. в присутності матері; щосуботи або щонеділі за домовленістю між батьками без присутності матері. Встановити позивачу проведення часу із сином з метою забезпечення навиків до сімейних цінностей: в дні народження дитини щорічно - 27 січня кожного року з 10 год. до 15 год. за відсутності матері; в дні народження батька 22 травня кожного року з 10 до 15 год. без присутності матері; в дні народження дідуся ОСОБА_5 та бабусі ОСОБА_5, кожного року з 10 год. до 18 год. без присутності матері; на святкування першого дня Різдва Христового, Пасхи та Спаса, Нового року з 10 год. о 18 год. у парні роки за відсутності матері. Дозволити позивачу з метою оздоровлення дитини проводити двічі на рік відпочинок із дитиною за відсутності матері: взимку та влітку протягом одного тижня, кожного року, попередньо повідомивши матір за два тижні до часу відпочинку. Зобов'язати ОСОБА_1 надавати позивачу достовірну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини та стану його здоров'я.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні із дитиною ОСОБА_6 шляхом встановлення ОСОБА_3 графіку побачень із сином у такі дні:

-щопонеділка з 10 год. 00 хв. до 12 год. 30 хв. в присутності матері;

-щовівторка з 10 год. 00 хв. до 12 год 30 хв. без присутності матері;

-щочетверга з 10 год. 00 хв. до 12 год. 30 хв. в присутності матері;

-щосуботи або щонеділі за домовленістю між батьками без присутності матері.

Побачення повинні відбуватись в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині надання позивачу права побачень із сином без присутності матері скасувати та встановити графік побачень щопонеділка та щочетверга з 11.00год. до 12.30год. в присутності матері; щосуботи або щонеділі за домовленістю між батьками в присутності матері.

Зазначає, що заради інтересів дитини побачення повинні відбуватись у її присутності, оскільки після побачень позивача з сином без її участі спостерігались негативні наслідки, син був неспокійний, наляканий, боявся відпустити її у сусідню кімнату, мали місце порушення сну. Спостерігаючи такі наслідки побачень сина з батьком без її присутності вона запропонувала , що під час їхнього спілкування вона перебуватиме на незначній відстані в полі зору дитини для того, щоб у разі потреби допомогти йому у спілкуванні з батьком. При ухваленні рішення суд не врахував, що кожного ранку вона з сином проводить курс спеціальної фізкультури та гімнастики, тому забезпечити побачення позивача з сином з 10.00год. є неможливим у зв'язку з чим просила встановити час побачень не раніше як з 11.00год. до 12.30год..

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначила, що відповідач наговорює на сина з метою обмеження його побачень з сином, яких він добивається впродовж тривалого часу, позбавлення їх спілкування. Син ходить без сторонньої допомоги, бігає, як і усі діти, лазить по дитячих майданчиках і катається самостійно на біговелі, а також самостійно тримається на воді під час водних процедур в присутності батька. У ОСОБА_6 відносно дітей свого віку погано розвинутий мовний апарат, проте відповідач, як батько, його розуміє і не потребує допомоги ОСОБА_1 В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження нерозривного зв'язку матері та дитини. Оскільки ОСОБА_1 займається трудовою діяльністю, то у період перебування її на робочому місці син перебуває під наглядом сторонніх осіб. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що під час спільних побачень батька з дитиною ОСОБА_6 щасливий, не відчуває перестороги та не шукає матір, однак при побаченнях в присутності матері дитина стресує, коли позивач та відповідач знаходяться разом з дитиною та починають з'ясовувати відносини. Крім того, жодними доказами по справі не встановлено наявності причинно-наслідкового зв'язку між погіршенням стану здоров'я дитини і спілкування батька з сином.

В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримала та додатково пояснила, що з травня 2015 року вони не проживають разом. Після їх розлучення позивач рідко спілкувався з сином тому йому важко зрозуміти його. ОСОБА_7 нервує коли його не розуміють і вимагає її присутності тому вона знаходячись на незначній відстані допомагає позивачу зрозуміти сина. Під час зустрічей батька з сином між ними часто виникають конфлікти, що впливає на психоемоційний стан сина. Вважає, що побачення позивача з сином у її відсутності та найменший емоційний дискомфорт можуть уповільнити позитивну динаміку мовленнєвого розвитку сина. Вона вмовляє сина йти гуляти з батьком. Під час таких зустрічей позивач зневажливо ставиться до неї, має місце шарпання образи, обливає її водою. ОСОБА_7 просинається в 8.00-8.30 год. і приблизно 30-40 хв.(до 1години) вони роблять фізичні вправи і в 14.00 в нього обідній сон, який триває три години. Враховуючи ранкове зайняття фізичними вправами просить такі побачення встановити з 11.00 год. до 12.30 год..

Представник позивача апеляційну скаргу не визнала та пояснила, що позивач неодноразово залишався з сином, розумів його потреби, однак після розлучення відповідач перешкоджає йому спілкуватись з сином. На його настійливі неодноразові вимоги інколи телефонує коли йдуть гуляти. При спільних зустрічах у присутності матері, ОСОБА_1 починає провокувати конфлікти, говорити на підвищених тонах, кричати та виривати дитину, коли спостерігає, що ОСОБА_6 щасливий і йому радісно з батьком. Це викликає неабияку агресію у матері, яка закінчується конфліктною ситуацією з її сторони та стає наслідком раптового припинення побачення ОСОБА_3 з сином. Це підтверджує те, що час з дитиною батько повинен проводити без присутності матері, щоб зосередити увагу на вихованні і розвитку сина, а не на наклепах, образах і насмішках відповідача. Відповідач умисно бажає скоротити час побачень на одну годину. Вважає, що дитина повинна більше перебувати у соціумі, а не вдома з бабусею та молодшим братом відповідачки. Відповідач не виконує висновку ООП , що призводить до обмеження побачень батька з сином. ОСОБА_8 стресує то лише від того, що під час зустрічей присутня відповідачка і вони з'ясовують відносини.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в якому 27 січня 2015 року у них народився син ОСОБА_7, який з травня 2017 року проживає з матір'ю (у батьків відповідачки).

Після припинення подружніх стосунків у сторін виникають непорозуміння щодо участі батька у вихованні дитини та у добровільному порядку ними не досягнуто згоди щодо участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні з малолітнім сином.

Відповідно до медичного висновку Поліклінічного відділу ТМДКЛ № 262 від 21.11.2017 року ОСОБА_8 має статус дитина-інвалід.

Згідно довідки Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні від 17.08.2017 року ОСОБА_6 неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні та періодично проходить огляд у дитячого лікаря невролога з приводу затримки стато-кінетичного мовленнєвого та моторного розвитку.

У відповідності до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №850 від 22.11.2017 року рекомендовано позивачу ОСОБА_3 здійснювати свою участь у вихованні дитини ОСОБА_6 відповідно до графіку спілкування в такі дні: щопонеділка з 10.00 год. до 12.30 год. в присутності матері; щовівторка з 10.00 год. до 12.30 год. без присутності матері; щочетверга з 10.00 год. до 12.30 год. в присутності матері; щосуботи або щонеділі за домовленістю між батьками без присутності матері. Побачення повинні відбуватися в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку для дітей та за місцем проживання батька. Рекомендовано батькові ОСОБА_3 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов'язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її. Матеріально утримувати. Рекомендовано матері ОСОБА_1 поважати батьківські права ОСОБА_3, не чинити перешкоди у спілкуванні батька з сином.

Судом також встановлено, що між сторонами існують неприязні відносини, які чинять неоднозначний вплив на їх малолітнього сина .

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином та виконанню обов'язку приймати участь у його вихованні. При цьому суд врахував стан здоров'я та вік дитини та визначив, що частина побачень повинна відбуватись в присутності матері.

Колегія погоджується з таким висновком суду оскільки він достатньо вмотивований і ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч.1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною пятою цієї статті.Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно ч.1-2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач надає позивачу можливість спілкуватись з сином у визначений нею час та не виконує висновку органу опіки і піклування щодо визначення способу участі батька у вихованні та вільному спілкуванні з сином.

Судом також встановлено, що між сторонами існують неприязні відносини, які під час зустрічей на побаченнях позивача з сином в присутності матері переростають у конфлікти. Зі слів відповідачки мають місце образи, шарпання, штовханина та інше і це відбувається на очах дитини. Про з'ясування відповідачкою відносин на побаченнях з сином зазначав позивач в суді першої інстанції та клопотав про встановлення побачень з сином без присутності матері. Отже, під час побачень батька з сином в присутності матері мають місце конфлікти між батьками, які можуть мати вплив на психоемоційний стан дитини.

За вказаних обставин, враховуючи вік та стан здоров'я дитини, суд підставно прийшов до висновку, що побачення повинні відбуватись почергово як в присутності матері так і у її відсутності. Саме такі побачення відповідатимуть найкращим інтересам ОСОБА_6.

Позивач не довела суду, що побачення батька з сином без її присутності матимуть негативний вплив на ОСОБА_6 та на позитивну динаміку його мовленнєвого розвитку.

Доводи відповідачки про те, що в інтересах дитини буде, щоб побачення відбувались в її присутності з посиланням на те, що позивач не розуміє сина внаслідок чого дитина нервується (стресує) і вимагає її присутності, а це на її думку може негативно вплинути на позитивну динаміку мовленнєвого розвитку дитини не заслуговують уваги суду.

На підтвердження вказаних обставин відповідач надала суду дві виписки з консультативної карти від 22 червня та 5 липня 2017 року, в яких зазначено про затримку мовленнєвого розвитку ОСОБА_6 і призначення йому неофену та Магне В6 (а.с. 83-86), а також заключення психолога громадської організації Центр психологічного розвитку ОСОБА_9 від 22 червня та 11 липня 2017 року (а.с. 84-85,87).

Заключення психолога від 22 червня 2017 року ґрунтується на поясненнях ОСОБА_1 (зі слів матері), дає їй характеристику, як матері, та її відносинам з родиною колишнього чоловіка, позивача у справі, а в заключенні після повторного обстеження 11 липня 2017 року психолог посилається на те , що ОСОБА_6 властиве порушення сну, яке зафіксоване у медичній документації та призначеннях лікування у зв'язку порушенням психічного здоровя дитини. Вказані заключення не містять інформації про те, що для збереження психоемоційного стану та позитивної динаміки розвитку ОСОБА_6 при його побаченнях з батьком ОСОБА_3 необхідна присутність матері.

ОСОБА_10 вищевказаних препаратів не свідчить, що таке призначення викликане стресами внаслідок того, що на спільних побаченнях дитина не розуміла батька.

В матеріалах справи відсутні докази, що спілкування позивача з сином негативно впливає на його розвиток та психоемоційний стан.

Відповідач просить виключити побачення у вівторок кожного тижня та встановити побачення щопонеділка та щочетверга з 11.00год. до 12.30 год., тобто зменшити час побачень у будні дні до 1 год. 30 хв. та у її присутності.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення часу спілкування батька з сином, тому що ОСОБА_3 має рівні права та обов'язки з матір'ю щодо свого сина, право на особисте виховання своєї дитини. Та обставина, що відповідач зранку робить фізичні вправи з сином протягом 40хв. (до 1 год.) не дає підстав для зменшення часу побачень або зміни їх графіку.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги чинного сімейного законодавства апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення суду з підстав наведених в апеляційній скарзі.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони в межах ними понесених.

Апеляційний суд, керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 року залишити без змін

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено 06 листопада 2018 року.

Головуючий Г.В.Бершадська

Судді Б.О.Гірський

ОСОБА_11