Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-з/641/167/2018 Справа № 641/207/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Чайка І.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 641/207/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства « Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Харківводоканал», Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 « ПриватБанк», третя особа : КП « Муніципальна охорона» про відшкодування шкоди , -

В С Т А Н О В И В :

15.01.2017 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Харківводоканал», Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 « ПриватБанк», третя особа : КП « Муніципальна охорона» про відшкодування шкоди, в якому просила стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в сумі 72304,00 грн. та 800,00 грн. витрат пов»язаних з проведенням експертного дослідження.

Ухвалою суду від 19.01.2018 року відкрито провадження по вищевказаній справі.

05.11.2018 року представником позивача до суду подана заява про забезпечення позову - шляхом накладення арешту на квартиру № 146 по в»їзду Фесенківському , 8 у м. Харкові, посилаючись на те, що вказана квартира є предметом іпотеки та іпотекодержателем є ПАТ КБ « Приватбанк» . На теперішній час існують судові рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме вищевказаної квартири, а також в інтернеті розміщені оголошення про продаж вказаної квартири, у звязку з чим представник позивача вважає, що невжиття заходів щодо забезпечення позову та продажу відповідачем вищевказаної квартири, може ускладнити або взагалі зробити неможливим відшкодування завданої шкоди, яке позивач може отримати внаслідок задоволення позовних вимог щодо відшкодування позивача вартості проведеного нею відновлювального ремонту після залиття квартири.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд приходить до висновку про часткове її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обгрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

У відповідності з положеннями ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову зокрема є: накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно наданої суду в якості доказів копії інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.11.2017 року вбачається, що власником квартири № 146 по в»їзду Фесенківському , 8 у м. Харкові є позивач по справі.

Крім того, з вищевказаної інформаційної довідки вбачається, що квартира яка знаходиться у власності позивача та на яку представник позивача в якості забезпечення позову просить накласти арешт, є предметом іпотеки, за яким іпотекодержателем є ЗАТ КБ « ПриватБанк», тобто відповідач по справі.

Також згідно наданої в якості доказів ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.08.2014 року, було змінено порядок виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.02.2012 року, та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки , а саме на квартиру, що є предметом розгляду даної справи. Вказана ухвала набрала законної сили та є чинною.

Отже, враховуючи, що відповідач по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» є іпотекодержателем квартири , арешт на яку представник позивача просить накласти та згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова 06.08.2014 року, було звернуто стягнення на предмет іпотеки, яким є зазначена квартира, отже ПАТ«ПриватБанк» має можливість в будь-який час відчужити вказане майно.

Крім того, підтвердженням того, що у ПАТ КБ « ПриватБанк» є намір продати вказану квартиру є наданий суду скрін-шот оголошення про продаж квартири по вул. Фесенківській ,8 в м. Харкові.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, позивач та його представник не врахували, що арешт передбачає не лише заборону реалізації (відчуження) майна, а й заборону користування майном з вжиттям заходів щодо передачу майна на відповідальне зберігання.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, а саме вважає за необхідне накласти заборону на відчуження квартири.

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що, на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у суду відсутні відомості про існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобовязаний застосувати зустрічне забезпечення.

Зазначене не перешкоджає учасникам справи, за наявності підстав, в порядку ст. 156 ЦПК України звернутися до суду з заявою про заміну виду забезпечення позову або в порядку ст. 158 ЦПК України про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про забезпечення позову - задовольнити .

Накласти заборону на відчуження квартири № 146, що розташована в будинку № 8 по в»їзду Фесенківському у м. Харкові, що належить ОСОБА_1 ( РНОКПП- НОМЕР_1) на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.09.2016 року по справі № 641/3782/16-ц .

У звязку забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя -ОСОБА_4