Справа № 148/2241/17
Провадження №2-о/148/22/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Відділу Держгеокадастру у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду звернулася ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просила встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 від 05.03.1997, державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 17.12.2002, державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 07.08.2006.

Однак, 22.01.2018 заявник через канцелярію суду подала змінену заяву, мотивовану тим, що у листопаді 2017 вона виявила бажання здати в оренду свої земельні ділянки та виявила помилки в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3, в якому замість ім'я «ОСОБА_1» зазначено «ОСОБА_1» та в державному акті на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, в якому замість прізвища «ОСОБА_1» зазначено «ОСОБА_1». Після чого, ОСОБА_1 звернулась до Відділу Держгеокадастру у Тульчинському районі Головного управління Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з заявою про виправлення помилок у сертифікаті та державному акті, на що надано відповідь, де вказано, що для вирішення даного питання необхідно звернутись до суду. Факт належності заявникові вказаного вище сертифіката та державного акту підтверджується копіями витягу про реєстрацію шлюбу та паспортом громадянина України.

Вказані обставини змусили заявника звернутися до суду з даною заявою. Просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 від 05.03.1997 та державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 17.12.2002.

В судове засідання заявник не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність та заявлені нею вимоги задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Відділу Держгеокадастру у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заявника та заінтересованої особи, на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_5, виданого Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 16.02.2009, заявник значиться, як ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4 - 5).

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № НОМЕР_4, встановлено, що ОСОБА_1, 29.09.1979 після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, змінила своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с. 11).

Також, встановлено, що при видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 05.03.1997 допущено помилку в написанні імені власника, а саме: замість «ОСОБА_1» вказано « ОСОБА_1» (а.с.6), та при видачі державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 17.12.2002 допущено помилку в написанні прізвища власника, а саме: замість «ОСОБА_1» вказано «ОСОБА_1» (а.с. 7 - 8).

В зв'язку з допущеними помилками, заявник звернулася до Тульчинського відділу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з заявою про їх виправлення. На що Тульчинський відділ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 12.12.2017 надав заявнику відповідь про відмову у виправленні помилок, мотивуючи своє рішення тим, що виправлення помилок не належить до їх компетенції та рекомендував звернутись до суду для вирішення даного питання (а.с. 13).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Аналізуючи вище викладене, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 315, 319 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3, виданого 05.03.1997 головою Новотроїцької районної державної адміністрації на ім'я ОСОБА_1.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, виданого 17.12.2002 головою Федорівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області на імя ОСОБА_1.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: