Провадження № 6/760/37/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

за участю: Секретаря Коваленко І.О.,

державного виконавця Гуріної Є.П.,

представника стягувача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання старшого державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріної Є.П. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3, стягувач: ОСОБА_4 -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебуває подання старшого державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріної Є.П. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні державного виконавця перебуває виконавче провадження №52728473 від 24.10.2016 з виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 09.08.2016 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 251583,12 грн., проте боржник жодним чином рішення суду не виконує.

Державний виконавець зазначив, що в ході вжитих заходів встановлено, що за боржником на праві власності зареєстровано нерухоме майно, а саме ? частини квартири АДРЕСА_1, загальна площа 35,88 кв.м., і займає житлову площу 17,70 кв.м.

Зазначено, що доступу до квартири, яка належить боржнику на праві власності не надає. Враховуючи наведене, просив заявлене подання задовольнити.

В судовому засіданні старший державний виконавецьСолом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріна Є.П. вказане подання підтримала.

Представник стягувача в судовому засіданні підтримав вимоги даного подання та просив його задовольнити, вказуючи на те, що боржником тривалий час не виконується рішення Подільського районного суду м.Києва.

Боржник в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №52728473 від 24.10.2016 з виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 09.08.2016 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 251583,12 грн.

Відповідно до довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 15.11.2016 №14494 (И-2016), за боржником ОСОБА_3 на праві власності зареєстроване нерухоме майно, а саме: ? частки квартири АДРЕСА_1.

Згідно наданих державним виконавцем пояснень та як вбачається з матеріалів справи, на адресу боржника ОСОБА_3 державним виконавцем надіслано неодноразові виклики з метою надання боржником підтверджуючих документів щодо виконання рішення за виконавчим документом від 24.11.2016, 07.02.2017, 03.03.2017.

15.02.2017 на адресу боржника надіслано вимогу щодо проведення виконавчих дій 03.03.2017 о 16:00 годині за адресою: АДРЕСА_1, боржник у визначений день та час державним виконавцем не з'явився та двері до житла ніхто не відчинив, що підтверджується актом державного виконавця від 03.03.2017.

2.03.2017 на адресу боржника повторно надіслано вимогу щодо проведення виконавчих дій 06.04.2017 об 11.00 годині за адресою: АДРЕСА_1. Боржник у визначенийдень та час державним виконавцем не з'явився та двері до житла ніхто не відчинив, що підтверджується актом державного виконавця від 06.04.2017.

Відповідно до актів державного виконавця від 03.03.2017 та від 06.04.2017, якіскладені за результатами виходу за адресою: АДРЕСА_1, перевірити м боржника не виявилося можливим, оскільки двері вказаної квартири ніхто не відчинив.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення.

Обов'язковість виконання рішення суду, яке набрало законної сили, закріплено також в ст. 129-1 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються нормами спеціального закону, яким є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Статтею 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Положення ст. 439 ЦПК України дають підстави для висновку про те, що подання про примусове входження до житла боржника має розглядатися за обов'язкової участі державного виконавця, який має довести суду наявність підстав для задоволення такого подання (зокрема, надати докази щодо ухилення боржника від примусового виконання рішення суду), із наданням також матеріалів виконавчого провадження.

Як пояснив державний виконавець і вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП №52728473, державним виконавцем вживались всі необхідні дії передбачені ЗУ « Про виконавче провадження» з метою виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 09.08.2016.

Таким чином, судом встановлено, що державному виконавцю необхідно здійснити примусове входження до житла ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

У відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, у тому числі якщо боржник володіє ним спільно з іншими особами.

При цьому, з метою недопущення порушень прав співвласників майна, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» закріпила, що у разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Подання державного виконавця містить докази того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Відповідно до чинного законодавства України державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно.

Отже, за змістом наведених норм слід дійти висновку, що станом на час порушення питання про необхідність входження у житлове приміщення боржника на підставі рішення суду, уповноважена особа органу примусового виконання зобов'язана дотриматись встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, як це визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що має місце вданому випадку.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, однак боржник є власником житлового приміщення - ? частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, оскільки, державним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника як можливого способу виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258-260, 261, 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1, ? частки якої належить на праві власності ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 52728473 від 24.10.2016.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: