ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8537/18
провадження № 6/753/341/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Даниленка В.В.,

при секретарі - Пасько І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Білан Ю.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3

В С Т АН О В И В:

Головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Білан Ю.С. звернулась до суду із поданням про обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3. В обґрунтування свого подання зазначила, що на виконанні у Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 753/7740/15 від 29.01.2016 року виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 16 155 доларів США 41 цент, що за курсом НБУ станом на 24.06.2015 р. становить 347 756 грн. 51 коп. 29.02.2016 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 50322141. На даний час зобов'язання божника залишаються невиконаними, останній тривалий час ухиляється від їх виконання, тому, державний виконавець просить задовольнити подання.

Державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження", Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Разом з тим, відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відтак, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

При цьому, саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення його від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених Законом, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Так, судом встановлено, що на виконанні у Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 753/7740/15 від 29.01.2016 року виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 16 155 доларів США 41 цент, що за курсом НБУ станом на 24.06.2015 р. становить 347 756 грн. 51 коп.

29.02.2016 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 50322141.

Як визначено у п.5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Аналізуючи зміст діючого законодавства, вбачається, що «ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

На час звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У розумінні положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Державний виконавець обґрунтував своє подання тим, що боржником рішення не виконано, жодних дій, спрямованих на його виконання, боржником не вчинено.

Як вбачається із подання, згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за боржником нерухоме та рухоме майно не зареєстровано.

09.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, однак станом на 20.11.2017 року майно не розшукано.

Під час розгляду подання, судом досліджені додані державним виконавцем до подання документи та встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення державним виконавцем дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів, зокрема, звернення з поданням про оголошення боржника у розшук у випадку відсутності боржника за адресою реєстрації та невиконання постанови про привід боржника, тощо.

Крім того, слід зазначити, що саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження, про що вказує державний виконавець не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки відсутнє підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Білан Ю.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 Миколайовича- залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ В.В. ДАНИЛЕНКО