Провадження № 2/243/806/2018
Єд. унік. № 243/701/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 лютого 2018 року м. Словянськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

при секретарі судового засідання Янчевському В.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання № 2 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради, посилаючись на те, що її батькові ОСОБА_4 належав на праві приватної власності житловий будинок з господарськими і побутовими спорудами, розташований за адресою: Донецька обл., м. Словянськ, вул. 1 Травня, 53, та приватизована земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0482 га, розташована за тією ж адресою.

Після смерті батька спадщину прийняли по ? частині позивач та її брат ОСОБА_2 та отримали свідоцтво на спадщину на це майно.

09.08.2005 р. ОСОБА_2 продав позивачу належну йому ? частину житлового будинку, оскільки з 2001 року ОСОБА_2 постійно мешкає в Російській Федерації за адресою: АДРЕСА_1 і не в змозі користуватися цим майном, однак, з невідомих позивачу причин в договорі купівлі продажу будинку вказано, що цей будинок знаходиться на землях ОСОБА_3 міської ради і нотаріус не розяснив їм необхідність укладення ще одного договору купівлі продажу стосовно земельної ділянки. З якого джерела нотаріус отримав інформацію про те, що ця земельна ділянка є власністю ОСОБА_3 міської ради їй невідомо. Позивач не надала цьому факту значення та 11.05.2006 р. ОСОБА_3 міською радою було видано державний акт про право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0482 га, яка розташована за адресою: Донецька обл. м. Словянськ, вул. 1 Травня, 53, згідно якого позивач та ОСОБА_2 є власниками по ? частині цієї земельної ділянки.

Крім того, з 2001 року, з дня коли ОСОБА_2 став постійно мешкати в Російській Федерації, позивач відкрито та безперервно володіла всією вказаною вище земельною ділянкою. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Врегулювати спір у добровільному порядку немає можливості, оскільки її брат ОСОБА_2 є власником ? частки земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок, який йому не належить, а для нотаріального відчуження землі необхідна довідка про відсутність будівель на земельній ділянці, або право власності на землю і будівлю повинно співпадати.

Просить суд скасувати державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 361482 від 11 травня 2006 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 68 та серії ЯГ №361484 від 11 травня 2006 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 67, визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0487 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: Донецька обл., м. Словянськ, вул.. 1 Травня, 53, кадастровий номер :01:005:0313.

02 лютого 2018 року позивач звернулась до суду з уточненою позовною заявою, в якій зазначила у якості співвідповідача ОСОБА_3 міську раду.

Позивач та її представник ОСОБА_5, що діє на підставі ордеру, в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, проте до суду надали заяви про розгляду справи за їх відсутності, в якій наполягали на заявлених позовних вимогах, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, посвідчену нотаріусом м. Москви, в якій просив розглянути справу за його відсутністю та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Донецької області в судове засідання не з'явився, відповідачем до суду направлено клопотання з проханням розглянути справу без участі їх представника та винести рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №361484 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0482 га, розташованої на території ОСОБА_3 міської ради по вул. 1 Травня,53 (а.с.7).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №361482 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0482 га, розташованої на території ОСОБА_3 міської ради по вул.. 1 Травня,53 (а.с.9).

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 травня 2001 року, виданого Першою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадкоємицею майна ОСОБА_4 ? частки є ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно договору купівлі - продажу частини будинку від 09.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 МНО ОСОБА_6, № в реєстрі 2123 вбачається, що ОСОБА_2 продав ? частину житлового будинку ОСОБА_1 (а.с.12-13).

Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається що по ? частці у спільній власності належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2К (а.с.14-15).

Згідно ч. 1 статті 377 Цивільного кодексу України право на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на ній переходить до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 13 Закону № 1952, на кожний обєкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер обєкту нерухомого майна.

Згідно ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

За змістом правової позиції, викладеної у справі № 6-319цс15 ВСУ, судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до договору про купівлю-продаж земельної ділянки, позивач придбала будинок із господарськими спорудами по вул.1 Травня, 53 у м. Слов'янську.

Разом з тим, документ, який посвідчує право власності на земельну ділянку - державний акт - був виданий на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Я К. у ? частки земельної ділянки, внаслідок чого позивач позбавлена можливості реалізувати своє право власності на земельну ділянку, яку вона придбала за договором купівлі-продажу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а державні акти на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №361482 від 11 травня 2006 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №68 та серії ЯГ №361484 від 11 травня 2006 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №67 - скасувати державну реєстрацію вказаних державних актів.

Виходячи з вищенаведеного, з огляду на перелічені обставини справи закон прямо не забороняє суду ухвалити рішення щодо визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, що створене на законних підставах, оскільки зробити це у іншій спосіб є неможливим, тому право позивача є порушеним і підлягає захисту.

На підставі викладеного, та керуючись ЦК України, ЗК України ст. ст.11, 12, 81, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради про визнання право власності на земельну ділянку задовольнити.

Скасувати державні акти серії ЯГ №361482 від 11 травня 2006 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №68 та серії ЯГ №361484 від 11 травня 2006 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №67.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку площею 0,0487 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. 1 Травня, 53, кадастровий номер :01:005:0313.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення складене та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_7