ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2693/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Комаревцевої Л.В.,

з секретарем Гаврилюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за розпискою, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 04.12.2017 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, посилаючись на наступні підстави.

11 липня 2011 року ОСОБА_2 надала ОСОБА_3 позику у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) дол. США, про що була складена розписка. Відповідач зобов'язалася повернути позику в строк до 11 червня 2015 року. В порушення взятих на себе зобов'язань по договору позики, не зважаючи на численні нагадування позивача, на дату подання позову до суду, відповідач не повернула позичені гроші позивачеві. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 01 грудня 2017 року, вартість 1,00 дол. США становить 27,155849 грн., тому загальна сума заборгованості відповідача в українських гривнях становить- 271 558 грн. 49 коп. Крім того, позивач просить стягнути на його користь з відповідача три відстотки річних від простроченої суми заборгованості, що відповідно до розрахунку станом на 01 грудня 2017 року становить 742,00 дол. США, що у гривненому еквіваленті становить 20 149 грн. 64 коп. (за офіційним курсом валют Національного банку України станом на 01 грудня 2017 року). Таким чином, загальна сума заборгованості з врахуванням трьох процентів річних від простроченої суми становить 10 742,00 дол. США, що за офіційним курсом валют Національного банку України станом на 01 грудня 2017 року становить 291 708 грн. 13 коп.

В тому числі, 11 липня 2011 року позивач надала відповідачеві позику у розмірі 32 000,00 (тридцять дві тисячі) гривень, про що була складена розписка. Відповідач зобов'язалася повернути позику в строк до 11 червня 2012 року. Станом на день подання даної позовної заяви, заборгованість за вказаною розпискою відповідача перед позивачем становить 7 900,00 (сім тисяч дев'ятсот) гривень, що підтверджується нерегулярними платежами відповідачем або родичами відповідача на картковий рахунок позивачеві.Останній платіж позивачеві на суму 200,00 (двісті) гривень було здійснено 11 серпня 2017 року на картковий рахунок ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» НОМЕР_3 родичем відповідача ОСОБА_4 з карткового рахунку того ж самого банку, на підтвердження чого відповідач надсилала повідомлення на телефон позивача у мобільному додатку Viber про здійснення платежу.

Позивач зверталася до відповідача та пропонувала передивитися умови виплати грошових зобов'язань, які виникли на підставах укладання згаданих договорів позики, які підтверджуються оригіналами розписок, скріплених підписами відповідача. Також позивачем надсилалися відповідачеві письмові вимоги щодо порушення зобов'язання за договорами позики від 31 грудня 2014 року, від 07 квітня 2015 року та від 03 березня 2017 року, отримання яких відповідачем підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 08 січня 2015 року, від 18 квітня 2015 року та 09 березня 2017 року відповідно.

На жаль, усі спроби позивача до врегулювання ситуації, що склалася, у всілякі спроби у межах чинного законодавства не дали позитивних результатів, унаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

У судове засідання позивач не з"явилася, представником позивача через концелярію суду було подане клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечив.

У судове засідання відповідач не з'явилася. Про дату, час, місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Відзив на позов не надала. Клопотань з приводу участі у розгляді справи суду не надано.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 11.07.2011 року ОСОБА_3, НОМЕР_1, виданий Харківським РУ ГУ МВС України у м. Києві, 29.04.1998 р., яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, отримала кошти у вигляді позики від ОСОБА_2, НОМЕР_2, виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, 09.07.1974р., що проживає за адресою: АДРЕСА_2, у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) дол. США, які зобов'язувалася повернути у строк до 11.06.2015 р. Зазначене підтверджується договором позики, який був укладений у вигляді розписки від 11.07.2011 року. (а.с. 11)

Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 01 грудня 2017 року, вартість 1,00 дол. США становить 27,155849 грн., тому загальна сума заборгованості відповідача в українських гривнях становить- 271 558 грн. 49 коп.

Також, 11 липня 2011 року ОСОБА_3, НОМЕР_1, виданий Харківським РУ ГУ МВС України у м. Києві, 29.04.1998 р., яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, отримала кошти у вигляді позики від ОСОБА_2, НОМЕР_2, виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, 09.07.1974р., що проживає за адресою: АДРЕСА_2, у розмірі 32 000,00 (тридцять дві тисячі) гривень, які зобов'язувалася повернути у строк до 11 червня 2012 р. Зазначене підтверджується договором позики, який був укладений у вигляді розписки від 11.07.2011 року. (а.с. 12)

За вищезазначеною розпискою розпискою відповідач припинила виплачувати борг з 11.08.2017 р., відповідно до виписки ПАТ КБ "ПриватБанк" по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_3 за період з 31.05.2017-31.08.ж2017 р.р., власником якого є ОСОБА_2 (а.с. 24-25). Станом на дату подання позовної заяви заборгованість за вказаною розпикою відповідача перед позивачем становить 7 900,00 (сім тисяч дев'ятсот) гривень.

Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказав, що відповідач не виконала взятих на себе зобов'язаннь щодо повернення отриманої суми позики, за двома розписками від 11.07.2011 р., незважаючи на неодноразові звернення позивача з вимогою повернути позику.

Відповідно до вимог статей 1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не виконала взяті на себе зобов'язання, не повернула позику ані в установлений договором термін, ані в подальшому.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов'язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання.

Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

На підтвердження свого права на пред'явлення вимоги про повернення грошових коштів, отриманих у позику, позивачем надано суду розписку, договір позики, що свідчить про отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 10 000, 00 дол. США (а.с. 11) та 32 000, 00 грн (а.с. 12).

Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням суми пені за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Представником позивача надано розрахунок суми 3% річних, що визначений за таким розрахунком та в розмірі: 10 000,00 дол. США / 100% х 3% / 365 (днів у році) х 903 (всього прострочено днів) = 742,1917 дол. США = 742,00 дол. США, що за офіційним курсом валют Національного банку України станом на 01 грудня 2017 року становить 20 149 грн. 64 коп.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суму позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача загальна сума заборгованості з врахуванням трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за розпискою від 11.07.2011 р. (а.с.11) у розмірі 10 742,00 дол. США, що за офіційним курсом валют Національного банку України станом на 01 грудня 2017 року становить 291 708 грн. 13 коп та 7 900,00 гривень за довогором позики від 11.07.2011 (а.с. 12).

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача також сплачена позивачем при зверненні до суду грошова сума судового збору, 2 996.08 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за розпискою- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, НОМЕР_1, виданий Харківським РУ ГУ МВС України у м. Києві, 29.04.1998 р., яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, НОМЕР_2, виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, 09.07.1974р., що проживає за адресою: АДРЕСА_2 суму боргу за договором позики від 11.07.2011 року 7 900,00 (сім тисяч дев'ятсот) гривень 00 коп., суму боргу за договором позики від 11.07.2011 року 291 708 (двісті дев"яносто одна тисяча сімсот вісім) грн. 13 коп. та судові витрати у розмірі 2 996 (дві тисячі дев"ятсот дев"яносто шість) гривень 08 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складено 19.02.2018

Суддя Л.В. Комаревцева