П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 756/6073/16-ц

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/1288/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Невідомої Т.О.

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Лісовська А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року, постановлену під головуванням судді Тітова М.Ю., щодо питання про відновлення втраченого провадження у цивільній справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ВАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 червня 2010 року позов ВАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" 523 592, 59 грн.

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження (а.с.2).

На обґрунтування своєї заяви, зазначав, що вказана цивільна справа знищена, а отже він позбавлений можливості порушити питання про перегляд ухваленого у справі заочного рішення, що прямо порушує його право на судовий захист.

Одночасно ОСОБА_3 порушив питання про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 червня 2010 року (а.с.12-15).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року на підставі ч.3 ст.408 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) провадження за заявою ОСОБА_3 про відновлення втраченого провадження закрито. Сторонам роз'яснено, що вони мають право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Зазначена ухвала заявником в апеляційному порядку оскаржена не була та набула чинності (а.с.53,86).

За наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення судом першої інстанції постановлена ухвала від 25 листопада 2016 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення у даній справі (а.с.81).

При цьому, суд першої інстанції виходив із того, що цивільна справа знищена з дотриманням вимог та строків зберігання відповідно до Інструкції про перелік судових справ, що утворюються в діяльності суду, а провадження за заявою ОСОБА_3 про відновлення втраченого судового провадження закрито. Оскільки, провадження у справі за позовом ВАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості не відновлено, заява про перегляд заочного рішення, ухваленого у цій справі, не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 30 грудня 2016 року подав апеляційну скаргу на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 червня 2010 року.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2017 року справу за заявою ОСОБА_3 про відновлення втраченого судового провадження, до якої приєднана апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 червня 2010 року, повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог ЦПК України.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року закрито провадження у справі щодо питання про відновлення втраченого провадження у цивільній справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.125).

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу з приводу відновлення втраченого судового провадження для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначав, що суд не дав можливості заявнику та його представнику надати свої докази та заявити клопотання про витребування додаткових документів, оскільки, в порушення процесуального законодавства судові засідання постійно переносилися, або цивільна справа знімалася з розгляду через зайнятість судді в інших процесах.

Окрім цього, зазначив, що оскаржувана ухвала порушує конституційні права ОСОБА_3 щодо судового захисту.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_5 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2017 р. без змін. В відзиві на апеляційну скаргу звертає увагу на те, що розгляд справи про відновлення втраченого провадження тривав з 25.05.2017 р. по 13.10.2017 р. Заявник та його представник мали достатньо часу для звернення до суду з клопотанням про витребування документів, які збереглися у ПАТ «Ощадбанк», чи надати документи, які б мали значення для відновлення втраченого провадження. В свою чергу, банк надав суду всі документи, які збереглися після реорганізації банківської установи.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник заявника ОСОБА_2 направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності заявника та його представника. За таких обставин колегія вважала за можливе розглядати справу у їх відсутність відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8, ч. 1 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали) на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку на його думку, необхідно відновити.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 червня 2010 року позов ВАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Цивільна справа за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення боргу знищена з дотриманням вимог та строків зберігання згідно «Інструкції про перелік судових справ, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання документів» на підставі наказу № 338-1/а від 07.12.2015 р.

Закриваючи провадження у справі щодо питання про відновлення втраченого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що поновлена справа має відповідати за змістом матеріалам втраченого судового провадження, разом з тим, у суду були відсутні необхідні документи, які б відповідали зазначеним вимогам.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним з огляду на наступне.

Порушуючи питання про відновлення втраченого судового провадження, заявник будь-яких матеріалів, окрім копії рішення, суду не надав. З тексту поданої ним апеляційної скарги не вбачається, що він не був обізнаний про стягнення кредитної заборгованості у судовому порядку.

На вимогу суду позивачем надано копію договору відновлювальної кредитної лінії №25403 від 13 березня 2008 року та копію заочного рішення від 09 червня 2010 року. Також суду було повідомлено, що інших документів, які мають значення для відновлення втраченого провадження, у банку не має (а.с.117). Дана інформація була підтверджена представником позивача ОСОБА_5 у ході апеляційного розгляду, який пояснив, що внаслідок реорганізації банківської установи віднайти матеріали кредитної справи боржника ОСОБА_3 не виявилось можливим.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав заявнику можливості подавати свої докази та заявляти клопотання для витребування додаткових документів, оскільки в порушення процесуального законодавства судові засідання постійно переносилися є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Розгляд заяви ОСОБА_3 про відновлення втраченого судового провадження у суді першої інстанції тривав з 25.05.2017 р. по 13.10.2017 р.

Виходячи із положень ЦПК України (Розділ ІХ), одним із основоположних принципів відновлення втраченого судового провадження є диспозитивність, що полягає у зацікавленості заявника, оскільки встановлення необхідних даних залежить від його волевиявлення.

Матеріали справи не містять будь-яких клопотань заявника щодо витребування документів, натомість містять відомості, що вказують на незацікавленість заявника у розгляді його заяви, зокрема, він двічі подавав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 46, 54). Відкладення розгляду даного питання судом, не позбавляло заявника заявити клопотання письмово.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 408 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали) за недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення втраченого судового провадження і роз'яснює особам, які беруть участь у справі, право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Резолютивна частина оскаржуваного судового рішення указаним вимогам процесуального закону не відповідає, оскільки суд першої інстанції мав закрити розгляд заяви ОСОБА_3 про відновлення втраченого провадження, в той час як, у порушення вимог ч. 3 ст. 408 ЦПК України, закрив провадження по справі щодо питання про відновлення втраченого провадження.

У зв'язку з цим, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині викладення висновку суду за наслідками розгляду заяви з урахувань вимог процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року змінити.

Абзац 1 резолютивної частини ухвали викласти в новій редакції.

Закрити розгляд заявиОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про відновлення втраченого судового провадження за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач:Т.О. Невідома

Судді:Д.Р. Гаращенко А.А. Пікуль