Справа № 367/3858/17 Головуючий у І інстанції Саранюк Л. П.
Провадження № 22-ц/780/580/18 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 58 13.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2018 року м. Київ

справа № 367/3858/17

провадження № 22ц/780/580/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В., Савченка С.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Тимошевській С.І.

сторони :

позивач - ОСОБА_4

відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс - Сіті»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у складі судді Саранюк Л.П., про забезпечення позову,

встановила:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України:

пункт 8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується;

пункт 9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2017 року позивач, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Аверс-Сіті» про зобов'язання вчинити дії та визнання права власності, мотивуючи тим, що 29 грудня 2010 року між ним та ТОВ було укладено попередній договір з умовою укласти в майбутньому договір купівлі-продажу квартири, а саме двокімнатної квартири, загальною площею 81,88 кв.м. на третьому поверсі у будинку 26 корпус 1 по вулиці Пономарьова у смт. Коцюбинське за ціною 831122, 94 грн. Відповідно до умов попереднього договору, кінцевий термін укладення Основного договору є термін, що не перевищує 60 робочих днів від дня отримання ТОВ Акту державної комісії про введення в експлуатацію завершеного будівництва та правовстановлюючих документів на об'єкт продажу із зобов'язанням надати позивачу крім основного договору інші оформлені належним чином документи. У вересні 2011 ТОВ було видано сертифікат про готовність до експлуатації будинку однак на день подачі позову такі документи не були надані не зважаючи на неодноразові звернення до ТОВ.

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на об'єкт нерухомого майна, а саме квартиру № 251 за адресою: Київська область, м Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, будинок №26, корпус 1 та заборонити її відчуження.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02 жовтня 2017 року заяву задоволено.

У листопаді 2017 року до справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5, яка подала апеляційну скаргу на ухвалу про забезпечення позову від 02.10.2017 року посилаючись на те, що ухвала суду є невмотивована та необґрунтована, оскільки в ній не зазначено, ризиків які б могли утруднити в майбутньому або унеможливити виконання рішення суду, яка реальна загроза існує. Крім того, на момент винесення ухвали спірне майно знаходилось під арештом в межах виконавчого провадження №50162314 відкритого 22.01.2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Аверс-Сіті». Також судом не перевірено, чи дійсно між сторонами виник спір, оскільки відповідно до рекомендацій наданих Верховним Судом україни позивачем у позові про визнання права власності може бути особа яка вже є власником, а позивач таким не являється. Тому просила, скасувати ухвалу суду від 02.10.2017 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Як вбачається з позовних вимог, ОСОБА_4, посилаючись на те, що він є власником квартири № 251 у корп.1 по вул.Пономарьова, буд 26 в смт. Коцюбинське, оскільки виконав всі умови Попереднього договору просить зобов'язати відповідача ТОВ «Аверс-Сіті» передати йому технічний паспорт на квартиру та визнати за ним право власності на цю квартиру.

Таким чином, враховуючи вимоги позивача, характер взаємовідносин сторін по справі, і те, що між сторонами у справі дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання у майбутньому рішення суду у разі задоволенні позовних вимог, суд дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, зустрічного забезпечення, яке вирішується судом в ухвалі про забезпечення або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову, якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову.

У даному випадку таке клопотання відповідачем не заявлене, тому колегія суддів не вбачає підстав для зустрічного забезпечення.

Доводи апеляційної скарги третьої особи ОСОБА_5 про те, що спірне майно знаходиться під арештом в межах виконавчого провадження №50162314 відкритого 22.01.2016 року у справі за її позовом, не спростовують висновків суду про необхідність забезпечення позову у даній справі.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що зазначене судове рішення постановлено з додержанням вимог закону, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389 ЦПК України, Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах, -

постановив :

Апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : І.В.Іванова

Судді :

С.І.Савченко

О.І.Сліпченко