ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31 січня 2018 року м. Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Чернишова Є.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, придбаного під час шлюбу з визнанням частини такого майна особистою приватною власністю, визначення частки конкретних приміщень, визначення порядку користування квартирою, розподіл особових рахунків, усунення перешкод у користуванні майном,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 із зазначеним позовом.

Розглянувши вказану позовну заяву вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до п.п.5, 8 ч. 3 ст. 157 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

За аналізом наведених правових норм, суддя вказує на те, що зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ціна позову зазначена позивачем у сумі 173 574,00 грн. Виходячи з цієї суми позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3847 грн. 74 коп. При цьому, позовна заява містить декілька позовних вимог, а саме: про залишення спільного автомобіля у його приватній власності; проведення поділу спільної квартири; розподіл особових рахунків квартири; виділити у власність майно, до складу якого входить перелік побутових речей та техніки.

Заявляючи вимоги про залишення спільного автомобіля у приватній власності позивача він посилається на те, що цей автомобіль є його особистою приватною власністю, оскільки придбаний ним за власні кошти та він є предметом індивідуального використання.

Тобто, фактично позивачем заявлені вимоги про визнання за ним права власності на 1/2 частину автомобіля, який на праві спільної сумісної власності належить його колишній дружині ОСОБА_2, в результаті чого він фактично набуде статусу одноособового власника автомобіля.

Стверджуючи про набуття під час шлюбу майна згідно переліку, що зазначений у позові, позивач не зазначає доказів їх вартості. Жодних обґрунтованих заяв чи клопотань про неможливість отримання таких доказів позивач також не заявляє.

Посилання представника позивача на те, що квитанції на підтвердження придбання спільного майна не збереглись, суд не приймає, оскільки документом, який може підтвердити вартість майна є звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Так, стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлює, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. При цьому, майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності.

Однак, матеріали позовної заяви не містять звіту про оцінку майна заявленого в позовній заяві, яким би підтверджувалась ціна позову.

Також, позивачем не надано доказів, які підтверджують обставини набуття ним спірного автомобілю за власні кошти.

Таким чином, позивачем жодним чином не обґрунтована оцінка предмету позову та не підтверджена належними доказами, а відтак суд не може пересвідчитись, чи визначена ним ціна позову у розмірі 173 574,00 грн. відповідає дійсній його вартості станом на час розгляду справи та чи відповідає сплачений позивачем судовий збір ціні позову.

Так, позивач посилається на ту обставину, що він має намір проживати у належній йому ? частині спільної квартири, однак відповідач чинить йому перешкоди у цьому, при цьому заявляючи вимоги про проведення поділу спільної квартири та розподіл особових рахунків позивач посилається на ст.355, 358, 386, 387, 391 ЦК України, які охоплюють широке коло особливостей щодо реалізації права власності.

Згідно п. 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України - зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Отже, позивач має самостійно обирати спосіб захисту своїх порушених прав та інтересів. У звязку з викладеним, позивач має уточнити обраний ним спосіб захисту його порушених прав, свобод та інтересів, при цьому вказати правову підставу звернення до суду щодо кожної позовної вимоги, якщо вони не співпадають.

Не зазначаючи вказаних вище обставин та доказів, які є обов'язковими при розгляді справ даної категорії, позивач порушує право відповідача на захист, оскільки незрозумілість, нечіткість обставин, якими обґрунтовуються заявлені вимоги до неї, позбавляє її можливості оформлення відзиву відповідно до вимог ЦПК України.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху , який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, придбаного під час шлюбу з визнанням частини такого майна особистою приватною власністю, визначення частки конкретних приміщень, визначення порядку користування квартирою, розподіл особових рахунків, усунення перешкод у користуванні майном - залишити без руху.

Встановити термін для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Розяснити, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, позовна заява бути вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Є.Ю.Чернишова