П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року № 559/306/17 м. Рівне

Апеляційній суд Рівненської області в складі колегії суддів:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року (суддя - Ралець Р.В.) у справі №559/306/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и л а :

14 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 14 лютого 2017 року, з дня пред'явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 в прибуток держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 420 (чотириста двадцять) гривень, витрат пов'язаних з викликом відповідача до суду через засоби масової інформації.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги факт того, що на утриманні в відповідача є пристаріла матір - інвалід першої групи, яка потребує постійного стороннього догляду. З липня 2017 року ОСОБА_1 офіційно оформлений в Управлінні праці та соціального захисту населення Кременецької РДА, як особа, яка здійснює постійний догляд за пристарілою особою, від цієї діяльності він отримує дохід який є єдиним доходом.

Просить рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року скасувати та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 11 лютого 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2016 шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1492 грн.

Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів щодо фактичного доходу, який отримує відповідач, проте, як встановлено в судовому засіданні, відповідач є особою працездатного віку, має можливість працювати, відповідно надавати матеріальну допомогу у вигляді мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування про безпідставність заявлених вимог, які надавались відповідачем у запереченнях на заявлений позов, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2018 року

Головуюча

Судді :