АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року суд апеляційної інстанції у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Кулікової С.В.
при секретаріПотапьонок К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 червня 2017 року

у справі за поданням Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5, стягувач ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И Л А:

Державний виконавець Дякон Н.М. звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження для ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06.04.2016 р. /а.с.1-6/

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 червня 2017 року тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, до виконання ним зобов'язань за виконавчим листом 760/20455/15-ц, виданим 11.11.2016 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 12 073 222, 26 грн. /а.с. 131-132/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що відсутні докази ухилення боржника від виконання рішення. Зазначав, що боржник звертався до державного виконавця з заявою про те, що він не заперечує проти виконання рішення суду, однак, у зв'язку з недостатністю коштів просив державного виконавця звернутись до суду з вимогою про відстрочення виконання рішення. Також зазначав, що робота боржника пов'язана з постійними відрядженнями за межі України. Вказував на те, що факт ухилення повинен бути доведений державним виконавцем, а невиконання рішення суду зі сторони боржника зумовлене об'єктивними причинами - відсутністю коштів.

№ справи 760/10253/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/269 /2018
Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Державний виконавець Дякон Н.М. звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, в якому посилався на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, вказуючи на те, що починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження 01.01.2017 р. боржнику було забезпечено належну інформованість щодо відкритого виконавчого провадження. Боржник рішення не виконує, на виклики державного виконавця не з'являється. Вказував також на те, що судом першої інстанції обґрунтовано факт ухилення боржника від виконання рішення суду, оскільки тривалий час, з 2017 року, при належному проведенні виконавчих дій, боржник жодних дій не вчинив до добровільного виконання рішення суду, жодних коштів не сплатив, які б свідчили про намагання боржника діяти у відповідності до закону, а лише зазначає про неповноту вчинення виконавчих дій, тим самим, стверджуючи про відсутність будь-яких перспектив до повернення стягувачу значної суми коштів та уникнення від обов'язку виконання рішення суду.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, представник апелянта ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи, оскільки проживає в м. Одеса, просив проводити судове засідання в режимі відоеконференції, про що колегією суддів було прийнято рішення про відмову у задоволенні зазначеного клопотання, державний виконавець Дякон Н.М. просив розгляд справи проводити у його відсутності, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, доводи відзиву, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 53225220 по примусовому виконанню виконавчого листа Солом'янського районного суду міста Києва від 11.11.2016 року у справі № 760/20455/15-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 заборгованості у розмірі 12 073 222, 26 грн.

05.01.2017 р. державним виконавцем Дякон Н.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №532252207.

Копію постанови для виконання та відома направлено сторонам виконавчого провадження та як вбачається з заяви від 23.05.2017 року отримано боржником.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції вірно керувався вимогами п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», у взаємозв'язку із нормами ст. 124 Конституції України, ст. 377 - 1 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що державний виконавець має право звернутись до суду із поданням щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон у наступних випадках якщо діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»); якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. - до виконання зобов'язань (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»).

Також суд першої інстанції керувався роз'ясненнями, викладеними в листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» де передбачено, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Встановивши, що боржник вимоги державного виконавця не виконує, на виклик до державного виконавця не з'являється, не подав декларацію щодо майнового стану на вимогу державного виконавця, при цьому державним виконавцем, зі свого боку, вживаються, передбачені чинним законодавством численні заходи примусового виконання рішення, однак, у зв'язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов'язків, які він має змогу виконати, та зобов'язань, покладених на нього рішенням, останнє досі залишається невиконаним, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про наявність у ОСОБА_5 невиконаних зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги про недостатність коштів для виконання рішення суду, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки боржник не позбавлений можливості звернення до суду з питанням розстрочки виконання рішення суду. Можливістю такого звернення наділений саме боржник, а не як вказано апелянтом, державний виконавець.

Та обставина, що боржником подано заяву про наявність у нього незначних коштів по відношенню до основного боргу, не звільняє останнього від подальшого виконання зобов'язань визначених рішенням суду в порядку ЗУ «Про виконавче провадження» як сторони виконавчого провадження, водночас боржником не надано жодного доказу на намагання виконати рішення суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 червня 2017 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції у відповідності до ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: