Справа № 738/1511/18
№ провадження 2/738/504/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

судді - Сова Т.Г.,

секретаря судового засідання - Бреус Н.В.

з участю відповідача ОСОБА_1,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А H О В И В:

У вересні 2018 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» та підписала заяву № б/н від 09.07.2007, згідно якої отримала кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобовязувалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використанням, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, станом на 19.08.2018 заборгованість відповідача становить 45587,64 грн. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором б/н від 09.07.2007 та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом пятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Будь яких заперечень щодо заявлених позовних вимог та підтверджень про погашення заборгованості за кредитним договором суду не надала.

Заслухавши пояснення відповідача, дослiдивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вiдповiдно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі заяви № б/н від 09.07.2007 АТ КБ «ПриватБанк» надало позичальнику кредит у розмірі 300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.6). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 та на підставі Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт неодноразово змінювався і станом на липень 2007 року максимальний його розмір становив 21600,00 грн. (а.с.64).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг щодо зміни кредитного ліміту, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязання за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі прострочення кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Уклавши з позивачем договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_1 порушила зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У звязку з невиконанням умов кредитного договору, ОСОБА_1 допустила заборгованість за кредитом і сплатою процентів, яка станом на 19.08.2018 становить 45587,64 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позову (а.с.5-11).

Рішенням Конституційного суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 (справа №1-12/2013) визначено, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Тому суд, керуючись ст. 551 ЦК України, враховуючи, що розмір нарахованої пені за порушення строків повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором до розміру суми заборгованості за кредитом, вказаної позивачем в позовній заяві, оскільки сума пені вказана представником позивача в позовній заяві, на думку суду, є несправедливою та сприяє отриманню кредитором невиправданих додаткових прибутків.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

У задоволенні вимог заявленого позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафів, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2147 грн. 03 коп. - штраф (процентна складова), суд вважає за необхідне відмовити, виходячи із наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 7560,01 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 20825,45 грн., заборгованість за пенею 7560,01 грн. (замість 14555,15 грн. нарахованих), що разом становить 35945,47 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 35945,47 грн. та 1762,00 грн. у відшкодування судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, оскільки вказаний розмір судового збору є мінімальним при зверненні до суду юридичної особи з позовом майнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, ч. 3 ст. 549, 551, 599, 610-611, ч. 2 ст. 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на р/р 3111, МФО 305299, , заборгованість за кредитним договором в розмірі 35945 (тридцять пять тисяч девятсот сорок пять) грн. 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено «06» листопада 2018 року.

Суддя Т.Г. Сова