Справа № 584/1402/18
Провадження № 2/584/691/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2018 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Ковальовій К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні в залі суду м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області, Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовував тим, що 22.07.2015 в с. Бобине Путивльського району Сумської області померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну ділянку, площею 3,6959 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 746748, а також земельну ділянку загальною площею 1,328 га (складається з двох земельних ділянок площами 0,926 га і 0,402 га), передана для ведення особистого селянського господарства на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 746737 від 11.09.2002.

Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач прийняв спадщину, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на окреме спадкове майно, яким є земельна ділянка площею 3,6959 га з кадастровим № :05:002:0091, розташована на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,9264 га нотаріусом було відмовлено у зв'язку з невідповідністю місцезнаходження цієї земельної ділянки в державному акті на право приватної власності на землю та у витязі з Державного земельного кадастру про цю земельну ділянку.

Посилаючись на зазначене, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,9264 га з кадастровим № :07:000:0090, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області. Витрати по справі просив покласти на нього.

Позивач у підготовче засідання не зявився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав.

Відповідачі у підготовче засідання також не зявилися, надали суду письмові заяви, в яких справу просили слухати за їх відсутності, позов визнали. Про правові наслідки такого рішення обізнані.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на матеріали справи, 22.07.2015 в с. Бобине Путивльського Сумської області померла ОСОБА_2, мати позивача, після смерті якої відкрилася спадщина.

До спадкового майна входить земельна ділянка площею 3,6959 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 746748, а також земельна ділянка загальною площею 1,328 га (складається з двох земельних ділянок площами 0,926 га і 0,402 га), передана для ведення особистого селянського господарства на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 746737 від 11.09.2002.

Як спадкоємець за законом першої черги позивач прийняв спадщину, отримав свідоцтво про право на спадщину на окреме спадкове майно, яким є земельна ділянка площею 3,6959 га з кадастровим № :05:002:0091, розташована на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,9264 га нотаріусом було відмовлено у зв'язку з невідповідністю місцезнаходження цієї земельної ділянки, вказаного в державному акті на право приватної власності на землю та витязі з Державного земельного кадастру про цю земельну ділянку, що видно з листа нотаріуса від 11.09.2018.

У той же час, згідно даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.09.2018, ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №746737 від 11.09.2002 є власником земельної ділянки, площею 0,9264 га з кадастровим № :07:000:0090, розташованої на території Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області, наданої для ведення особистого селянського господарства.

Пунктами 9-10 розділу VII Закону "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього ж Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема місце її розташування та опис меж.

Відповідно до ч.1 ст. 21 цього ж Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Частиною 1 ст. 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Беручи до уваги наведені положення закону та відсутність можливості у спадкоємця оформити спадщину в позасудовому порядку, суд вважає, що таке визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте.

З урахуванням відповідного клопотання позивача, понесені ним витрати судом не розподіляються.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1220, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст. 79-1 ЗК України, п. 9-10 розділу VII, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр", ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), зареєстрованим ІНФОРМАЦІЯ_2, право приватної власності на земельну ділянку «сіножаті», кадастровий номер :07:000:0090, площею 0,9264 га, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області, у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 746737 від 11.09.2002, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 22.07.2015 в с. Бобине Путивльського району Сумської області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв