справа № 197/639/18
провадження № 2/197/492/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Леонідової О.В.,

за участі секретаря судового засідання Гетьманенко О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - орган опіки та піклування Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, про надання дозволу на виїзд за кордон дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з уточненим позовом, вказуючи, що вони з відповідачем мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом не проживають, вона має ще двох дітей, з якими виїжджає дружньою сім'єю за кордон, а молодшого сина не може брати з собою, оскільки відповідач не надає дозвіл на виїзд дитини. Просить надати дозвіл на виїзд дитини до Молдови та Туреччини без дозволу батька дитини терміном на 90 днів починаючи з 20 жовтня 2018 року по 17 січня 2019 року та допустити негайне виконання судового рішення. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, просить винести рішення у підготовчому судовому засіданні.

Треті особи, повідомлені належним чином, у судове засідання не зявилися, представник органу опіки та піклування Широківської районної державної адміністрації надав заяву про розгляд справи за її відсутності, з уточненими вимогами позивача ознайомлена, не заперечує проти їх задоволення.

Ухвалою суду від 07.08.2018 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 04.09.2018 року ухвалою суду залучено третю особу по справі - орган опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради та продовжено строк підготовчого провадження.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Позивач та відповідач мають спільного сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17). Малолітній син проживає та знаходиться на утриманні позивача. З відповідача за рішенням Широківського районного суду від 15.06.2017 року стягуються аліменти на користь позивача на утримання спільного сина ОСОБА_4 у сумі 1500 грн. на місяць (а.с.20-21).

Оскільки позивач є громадянкою ОСОБА_5 Молдова (а.с.6,10), маючи безстрову посвідку на постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5), часто виїжджає з дітьми до родичів до місця свого народження ОСОБА_5 Молдова та подорожує на відпочинок до Туреччини.

Також позивач крім сина ОСОБА_4, позивач має ще двох дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, яким їх батько ОСОБА_8, постійно надає згоду на тимчасовий виїзд їх за кордон та повернення у супроводі матері до свого місця мешкання (а.с. 14,15,18,19).

Відповідно до ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 4 Правил передбачено виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (підпункт 1 пункту 4 Правил).

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

Надання такого дозволу на постійне проживання малолітньої дитини без згоди та супроводу батька суперечить чинному законодавству, що визначає рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, що може призвести до фактичного позбавлення батька дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею.

Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-15цс17 від 12 квітня 2017 року, яка згідно зі ст.. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України,

Суд враховує визначену статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» можливість ухвалення судом рішення на разовий виїзд дитини без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, оскільки надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за межі України без згоди батька суперечить чинному законодавству, яке визначає рівність прав та обов'язків обох батьків відносно виховання дитини, унаслідок чого батько фактично позбавляється можливості брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає необхідним надати дозвіл позивачу на виїзд дитини без супроводу та згоди батька на визначений строк та напрямок.

Що стосується вимоги позивача про допущення до негайного виконання рішення суду, суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки ст.. 430 ЦПК України визначено вичерпний перелік категорій справ в яких суд допускає негайне виконання рішень, серед якого відсутня така справа, як надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини, тому у її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст.ст.141,157 СК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - орган опіки та піклування Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, про надання дозволу на виїзд за кордон дитини задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, за межі України терміном девяносто днів у період з 20 жовтня 2018 року по 17 січня 2019 року в країну слідування ОСОБА_5 Молдова та Туреччина, в супроводі матері без згоди (дозволу) батька дитини - ОСОБА_2.

Надати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, або її офіційному представникові, дозвіл на оформлення без згоди батька ОСОБА_2 відповідних проїзних документів на дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, для перетину кордону.

У решті частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.)

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України. Апеляційна скарга, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається учасниками справи до або через Широківський районний суд Дніпропетровської.

Повне судове рішення складене 29.10.2018 року.

Суддя О.В. Леонідова