Провадження №2/193/34/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

15 лютого 2018 року сел.Софіївка

Софііївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кащук Д.А.,

за участі секретаря Ратушній В.В.

за участю сторін:

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків від інфляції та 3% річних, витрат на правову допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2017 року до суду звернулась позивач з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимого вказує на ті обставини, що 02.08.2012 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу прийнято рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь неї на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки усіх видів доходу щомісячно. Зазначає, що рішення суду відповідачем не виконується належним чином. У провадженні Довгинцівського ВДВС перебуває відповідне виконавче провадження, станом на 01.07.2017 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 8930,85 грн..

Посилається на те, що станом на 07.07.2017 року збитки від інфляції через несвоєчасну сплату присуджених сум та відсотки за користування коштами склали 573,84 грн..

Крім того зазначає, що 14.02.2014 року Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу ухвалено рішення про стягнення заборгованості по аліментах, неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів з ОСОБА_1 у розмірі 2849,61 грн.. Рішення суду відповідачем не виконується. Заборгованість станом на 04.06.2017 року складає 1681,61 грн., що підтверджено довідкою із Довгинцівського ВДВС.

Стверджує, що станом на 07.07.2017 року збитки від інфляції через несвоєчасну виплату присуджених сум та відсотків за користування коштами складає 2099,99 грн..

25.06.2014 року Довгинцівським районний судом м. Кривого Рогу ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 проти ОСОБА_1, яким зобовязано відповідача сплатити позивачу борг у сумі 1889,96 грн.. Зазначає, що відповідачем не виконується рішення суду належним чином. У провадженні Довгинцівського ВДВС перебуває виконавче провадження. Заборгованість станом на 04.06.2017 року складає 1646,36 грн.

Стверджує, що станом на 07.07.2017 року збитки від інфляції через несвоєчасну сплату присуджених сум та відсотки за користування коштами складає 1 779, 11 грн..

22.08.2014 рок Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу суд ухвалено рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, яким зобовязано відповідача сплатити позивачу борг у сумі 1370, 00 грн.. Рішення суду відповідачем не виконується належним чином. У провадженні Довгинцівського ВДВС перебуває відповідне виконавче провадження. Заборгованість станом на 04.06.2017 року складає 1370,00 грн..

Стверджує, що станом на 07.07.2017 року збитки від інфляції через несвоєчасне виконання зобовязання та відсотки за користування коштами складає 1 378, 46 грн..

Стверджує, що 19.10.2016 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, яким зобовязано відповідача сплачувати позивачу аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно, на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 01.02.2017 року починаючи з 09.08.2016 року. Дане рішення відповідачем також не виконується.

Зазначає, що у провадженні Довгинцівського ВДВС перебуває відповідне виконавче провадження. Заборгованість за період з09.08.2016 року по 01.02.2017 року складає 5831,22 грн., що підтверджено довідкою, виданою Довгинцівським ВДВС. Станом 07.07.2017 року збитки від інфляції через несвоєчасну сплату присуджених сум та відсотків за користування коштами складає 769, 52 грн.

Стверджує, що 31.01.2017 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, яким зобовязано ОСОБА_1 сплатити борг у сумі 16494,30 грн.. Вказує, що рішення суду відповідачем не виконується. У провадженні Довгинцівського ВДВС перебуває відповідне провадження. Заборгованість станом на 04.06.2017 року складає 16494,30 грн..

Зазначає, що станом на 07.07.2017 року збитки від інфляції через несвоєчасну сплату присуджених сум та відсотків за користування коштами складає 1582,73 грн..

Стверджує, що 03.04.2017 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу ухвало рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, яким зобовязано відповідача сплачувати позивачу аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно, на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 01.03.2019 року починаючи з 08.02.2017 року. Рішення суду відповідачем не виконується належним чином. У провадженні Довгинцівського ВДВС перебуває відповідне провадження. Заборгованість за період з 08.02.2017 року по 01.07.2017 р. складає 4174,65 грн..

Зазначає, що станом на 07.07.2017 р. збитки від інфляції через несвоєчасну сплату присуджених сум та відсотків за користування коштами складає 108,65 грн.

У звязку з чим просить стягнути з відповідача сукупну суму збитків від інфляції через несвоєчасну сплату присуджених сум та відсотків за користування коштами за усіма судовими рішеннями по усім виконавчим провадженням, що складає загальну суму у розмірі 8292, 27 грн. .

Ухвалою суду від 13 жовтня 2017 року у справі було відкрито провадження з призначенням до попереднього судового засідання (а.с. 51).

Ухвалою суду від 06 листопада 2017 року справу було призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с.60).

Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року ( далі ЦПК України), що передбачено ч.1 п.9 Розділу XIII Перехідні Положення ЦПК України.

Тому ухвалою суду від 29 січня 2018 року справу було призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с.101).

Позивач ОСОБА_2 належним чином повідомлена у судове засідання не зявилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні проти позову заперечує, вважає що предявлений позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, про надав суду відзив на позовну заяву, згідно якої вказує, що статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Окрім того звертає увагу суду на те, що передбачена ст. 625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК не поширюється на трудові та сімейні правовідносини. За таких обставин, на думку відповідача вимога позивача про стягнення суми інфляційних збитків та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов'язання є необгрунтованою, оскільки грошове зобов'язання відповідача, перед позивачем виникло не з договірних правовідносин, а на підставі рішення суду. Окрім того посилається на те, що зобов'язання щодо сплати аліментів виникає з сімейних правовідносин та регулюється спеціальним законодавством. Отже, до даного виду зобов'язання, в разі його порушення, правило ст.625 ЦК України не застосовується, а отже в задоволенні позову належить відмовити. Також зазначає, що оскільки позивачем не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що нею понесений чи може бути понесений в звязку із розглядом справи, відповідач не має можливості висловити свою позицію з цього приводу, а тому в задоволенні вказаних позовних вимог також просить відмовити.

Судом встановлено, що у Довгинцівському ВДВС перебуває на виконанні виконавче провадження, яке відкрито на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу № 411/6376/12 від 02.08.2012 року, про стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до повноліття у розмірі ? частини з усіх видів заробітків (доходу) щомісячно, але не менше одного неоподаткованого прибутковим податком мінімум для дитини відповідного віку, на користь матері дитини ОСОБА_2, про що свідчить відповідна довідка, надана державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4, з якої вбачається, що відповідачем частково не виконується вищевказане рішення. Заборгованість за період з 01.10.2016 року по 01.07.2017 року складає 8930,85 грн. (а.с. 13).

Крім того, невиконання покладених на нього обовязків щодо матеріального утримання доньки, на виконанні у виконавчій службі перебувають наступні виконавчі провадження, а саме:

Виконавчий лист по справі № 211/414/14-ц від 25.06.2014 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 1889,96 грн. залишок становить 1646, 36 грн.;

Виконавчий лист по справі № 211/6776/13-ц від 14.02.2014 року виданий Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2849, 61 грн. залишок по боргу становить 1681,61 грн.;

Виконавчий лист по справі № 211/1420/16-ц від 31.07.2017 року виданий Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 16494,30 грн., залишок боргу становить 16494, 30 грн. (а.с. 24) .

Окрім вищевказаних виконавчих листів, у провадженні виконавчої служби перебуває на виконанні виконавчий лист по справі № 211/3599/16-ц від 19.10.2016 року, за яким ОСОБА_1 В. зобовязано сплатити аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі ? з усіх видів заробітку щомісячно, на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_3 до 01.02.2017 року починаючи з 09.08.2016 року. Заборгованість за період з 09.08.2016 року по 01.02.2017 рік становить 5831,22 грн., що підтверджено довідкою-розрахунком державного виконавця Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 (а.с. 28).

Додатково за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу №211/617/17-ц від 03.04.2017 року ОСОБА_1 зобовязаний сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період відпустки по догляду за дитиною: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 01.03.2019 року починаючи з 08.02.2017 року. Відповідач вказане зобовязання також виконував не належним чином. З довідки вбачається що відповідач виконував зобовязання частково, у звязку з чим борг за період з 08.02.2017 року по 01.07.2017 рік складає 4 174,65 грн. (а.с. 37).

Судом враховується, що відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення.

8 липня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII.

Закон спрямований на усунення прогалин і колізій в законодавчому регулюванні процедури стягнення аліментів і додаткових витрат на дитину з метою мінімізації можливостей платника ухилятися від обов'язку утримувати дитину.

Зміни торкнулися, зокрема, наступного: врегулювання порядку розрахунку заборгованості за аліментами. Одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідальність за несвоєчасне виконання аліментного зобов'язання спрямована на стимулювання боржника - платника аліментів своєчасно сплачувати аліменти та, певною мірою, компенсувати одержувачеві аліментів ті втрати, які він поніс у зв'язку із затримкою їх сплати.

Підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів. При цьому за загальним правилом форма вини - умисел чи необережність значення не має. У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов'язання, яка і повинна доказувати протилежне. При утворенні заборгованості не за виною платника аліментів дані заходи не застосовуються (наприклад, коли прострочення сплати аліментів стало внаслідок тяжкої хвороби боржника або іншої незалежної від нього причини).

У свою чергу, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслено, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. (п. 22).

Можна підкреслити, що неустойка у формі пені, що передбачена даною нормою СК вважається універсальним способом забезпечення будь-якого грошового зобов'язання, незалежно від підстави його виникнення, а тому цілком правомірно має застосовуватись і щодо аліментного зобов'язання.

Даною нормою чітко визначено розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів; його встановлено у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Закріплений у даній статті захід відповідальності передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів, які зобов'язана особа повинна сплачувати за рішенням суду.

Окрім того, з правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20.01.2016 року у справі №6-2759цс15 вбачається, що ч.2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, у вказаній правовій позиції зазначено, що при розгляді справ про передбачену ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Передбачена ст. 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Передбачена ст.625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованість, із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Згідно статті 48 закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Слід звернути увагу, що Законом визначено, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати (десять розмірів мінімальної заробітної плати в попередній редакції Закону), звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється.

Також треба зазначити що відповідача ОСОБА_1 звільнили з роботи, на даний час він безробітний, тому його матеріальне становище погіршено.

Згідно закону сумісний вклад батьків в розвиток та навчання дитини повинен бути рівним, що регламентується ст. ст. 24, 51 Конституції України, та ст. 141 СК України, а також принципу 7 Декларації прав дитини від от 20 листопада 1959 року, що не тількии батько повинен піклуватися за дитину та забезпечивати її, але і матір також.

Слід звернути увагу, що положення СК не передбачають можливості стягнення за прострочення сплати аліментів збитків ні реальних збитків, ні упущеної вигоди (так як аліментні платежі призначені для поточного утримання дитини, а не для одержання доходів).

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що положення ст. 625 ЦК України про стягнення з відповідача на користь позивачки інфляційного збільшення розміру боргу та трьох відсотків річних по його стягненню за рішенням суду, не застосовується, оскільки вказані правовідносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», а тому в задоволенні таких позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, та виходячи із вищевказаних норм чинного законодавства, вина відповідача за несвоєчасне виконання аліментного зобов'язання та прострочення сплати аліментів підтверджується матеріалами справи, а отже відповідач має сплатити пеню позивачу із вирахування одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, якою встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, проведення експертизи та інше, згідно ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вказані витрати не підлягають стягненню, адже позивачем на протязі всього часу розгляду справи не надано взагалі будь-яких належних та допустимих доказів понесення нею таких витрат та його розміру, звязку з чим слід у даній вимозі відмовити

На підставі ст.ст.526, 530, 611, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 268,280-289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків від інфляції та 3 % річних, стягненні витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_2, 26 липняя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН, проживає за адресою: м. Кривий ріг, АДРЕСА_1;

Відповідач:Прокоф'єв ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН, зареєстрований за адресою: с. Перше Травня, вул. 30-років Перемоги, буд.42, Софіївський район, індекс 53120, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, індекс 50002.

Представник відповідача: ОСОБА_6, ІНН, що зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Повний текст рішення буде виготовлений 20 лютого 2018 року.

Суддя Д. А. Кащук