Справа №487/5892/17 13.02.2018
Провадження №22-ц/784/198/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Прокопчук Л.М.,

Суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.

Із секретарем судового засідання Цуркан І.І.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2017 року, ухвалене в приміщенні того ж суду, у складі судді Гаврасієнко В.О., по цивільній справі № 487/5892/17, провадження 22-ц/784/198/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

07 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2016 року, у розмірі ? від усіх видів його доходів.

Позивач вказував, що на підставі зазначеного рішення з нього також стягуються аліменти на утримання його непрацездатної матері ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів.

На теперішній час його сімейний стан змінився, оскільки він створив нову сім'ю та уклав шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 року в нього народилася дочка ОСОБА_6. З народженням дочки ОСОБА_7 витрати на утримання сім'ї значно зросли, його матеріальне становище погіршилося, оскільки після сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_8, непрацездатної матері, молодшої дочки, йому на особисті потреби залишається лише 1/3 частина заробітку, тому позивач просив суд зменшити розмір аліментів, сплачуваних ним на підставі вищевказаного рішення місцевого суду від 18 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 з ? частини до 1/6 частини з усіх видів його доходів (а.с. 1-2).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з набрання рішенням суду законної сили (а.с. 38-39).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення місцевого суду в частині відмови у зменшенні розміру аліментів до 1/6 частини, неврахування положення пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в якому зазначається, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, і які відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» не повинні перевищувати 50 відсотків заробітної плати, просив скасувати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 з ? частини до 1/6 частини з усіх видів його доходів (а.с.41-42).

В судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача просив залишити рішення суду без змін.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши надані ними докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2013 року позивач сплачує аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Крім того за рішенням того ж суду від 18.04.2016 року з позивача стягнуто аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку.

З часу винесення судом рішення про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_8, у позивача змінився сімейний стан - з 27.07.2017 року він знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9, від якого мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Оскільки сімейний стан змінився, суд прийшов до висновку про те, що є підстави для зменшення розміру аліментів.

Задовольняючи позов частково, суд зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів значного погіршення його матеріального становища після винесення рішення Заводським районним судом м. Миколаєва від 15.04.2013 року.

Однак з висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому закон не вимагає надання доказів значного погіршення матеріального стану, а каже лише про те, що для зміни розміру аліментів необхідно встановити наявність змін матеріального або сімейного стану.

Судом правильно встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2013 року з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Також судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2016 року з позивача стягнуто аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу).

З часу винесення судом рішення про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_8, у позивача змінився сімейний стан, а саме: 27 липня 2017 року ним було зареєстровано шлюб з ОСОБА_9 (а.с.5), від якого ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилася донька ОСОБА_6 (а.с.4).

З огляду на наведене слід прийти до висновку про те, що зміна сімейного стану позивача призвела до зміни його матеріального стану, оскільки у нього на утриманні знаходиться як донька ОСОБА_6, так і дружина, яка доглядає за дитиною, яких позивач за законом зобов'язаний утримувати (ст. 75, 84, 180 СК України).

Відповідач ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 3 групи та перебуває на обліку в Миколаївському обласному онкологічному диспансері, про що зазначено в рішенні Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.04.2016 року (а.с.8). Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_3 працює, її заробітна плата складає 4000 грн.

Позивач протягом 2017 року тричі перебував на стаціонарному лікуванні - у квітні, липні та вересні з різних причин (а.с. 67-71).

Наведені обставини в сукупності свідчать про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. Висновок суду про те, що позивач зобов'язаний був надати докази значного погіршення матеріального стану є помилковими, не відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2013 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2013 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини доходів від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Судді Т.М. Базовкіна

Т.Б. Кушнірова

Повний текст постанови виготовлено 14.02.2018 року.