Справа № 357/8320/17 Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/119/18 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 29 19.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Мельника Я.С.,Суханової Є.М.,

Секретар - ШулякД.О.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від02 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди , завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У липні 2017 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 11 липня 2015 року близько 12 год. 40 хв. на бульварі Олександрійському в м. Біла Церква було здійснено наїзд на її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, коли вони переходили проїзну частину вказаного бульвару по нерегульованому пішохідному переході.

Наїзд здійснено автомобілем «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5. Внаслідок ДТП доньки позивача отримали тілесні ушкодження, проходили лікування. Неправомірними діями відповідача, родині позивача завдано шкоди , як матеріального так і морального характеру.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження - садна на спині та лівій нозі, рана на першому пальці лівої кисті , які відповідно до висновку експерта № 435 /д від 14 грудня 23015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень , що спричинили короткочасний розлад здоров»я. ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження - синець поперекової області, садна в області правого плечового суглоба та лівого голінковостопного суглоба , які відповідно до висновку експерта № 436 /д від 14 грудня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень .

Лікування діти проходили у Київській обласній дитячій лікарні № 2 у хірургічному відділенні з 11 липня 2015 року по 17 липня 2015 року .

Після виписки із лікарні , стан здоров»я дітей погіршився , позивач була змушена звернутися за медичною допомогою до Київського міського центру дитячої нейрохірургії . ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували на лікуванні у центрі із 18 липня 2015 року по 20 липня 2015 року де їм обом поставлений діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку.

Після лікування у центрі дитячої нейрохірургії, дівчата перебували на лікуванні у Васильківській центральній районній лікарні із 20 липня 2015 року по 04 серпня 2015 року з діагнозом закрита черепно -мозкова травма , струс головного мозку .

Для лікування дітей позивач витратила на придбання ліків на відновлення здоров»я 2 186,60 грн .

Окрім того , і дітям і їй було завдано моральної шкоди , яку позивач оцінює у 50 000 грн . Зазначає,що моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких вони зазнали під час ДТП та після нього . Вони перенесли душевні страждання, тривогу, неспокій та страх через обставини , які довелось пережити . Після ДТП дочка ОСОБА_6 почала заїкатися, через що вона відчуває дискомфорт , пригніченість та хвилювання чех насмішки з боку однолітків .

Постійне відчуття страху за життя та стан здоров»я дочок, призвело до напруженості у родинних стосунках , у спілкуванні із близькими ,що викликає дратівливість та психологічний неспокій .

Позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальних витрат 2 186,60 грн. - кошти витрачені на лікування обох дітей та 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної доньці позивача ОСОБА_3 2003 року народження , також, 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної доньці позивача ОСОБА_4 2009 року народження та 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди позивачу, як матері дітей.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 186,60 грн , в рахунок відшкодування моральної шкоди - 8 000 грн , а всього 10 186 ,60 грн , на користь держави стягнуто судовий збір 640 грн .В іншій частині позову відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення , ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі . В апеляційній скарзі зазначає, що суд неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, зокрема щодо розміру моральної шкоди , оскільки стягнута сума не є достатньою для відновлення здоров»я дітей та не зменшують тяжкості змін у їх житті.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України позивач ( апелянт) ОСОБА_2 була своєчасно повідомлена про день та час розгляду справи на 04 грудня 2017 року ( а.с. 49), на 18 грудня 2017 року ( а.с. 56) , на 15 січня 2018 року ( а.с. 58) , на 19 лютого 2018 року ( а..с. 68) за адресою , яка була зазначена в матеріалах справи. Двічі справа відкладалася за клопотанням апелянта . Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від ОСОБА_2 не надходило. Клопотання ОСОБА_2 від 19 лютого 2018 року про відкладення розгляду справи колегія суддів вважає безпідставним , спрямована на зловживання своїми процесуальними правами та на затягування розгляду справи , наслідком чого є порушення розумних строків розгляду справи , визначених нормами ЦПК України , а відтак вважати причини неявки ОСОБА_2 до суду поважними , відсутні.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 липня 2015 року близько 12 год. 40 хв. на бульварі Олександрійському в м. Біла Церква сталася ДТП за участю автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, який здійснив наїзд на нерегульованому пішохідному переході на малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4. По даному факту порушено було кримінальне провадження № 0002820 (а.с.16).

Відповідач не заперечував факт дорожньо-транспортної пригоди .

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2016 року адміністративне провадження щодо ОСОБА_5 закрито у зв»язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП .

( а.с. 61) .

Як видно із матеріалів справи , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримала тілесні пошкодження : рвана рана першого пальця лівої кисті , забій , саднини поперекової ділянки , забій лівої гомілки , загальний діагноз - стресова реакція . ( а.с. 6) . ОСОБА_4 отримала забій , саднини правового плечового суглобу ,забій лівої гомілки, гематома поперекової ділянки, не заїкаїться , загальний діагноз - стресова реакція ( а.с. 5) .

Крім того обидві дитини перебували на лікуванні у Київському міському центрі дитячої нейрохірургії з 18 по 20 липня 2015 рку ( а.с. 7-8) .

Дані обставини підтверджуються виписками із медичної картки стаціонарного хворого № 510 та № 511 Київського міського центру дитячої нейрохірургії

На підтвердження вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди позивачем надано квитанції про придбання ліків та інших речей для дітей в період лікування та реабілітації після ушкоджень внаслідок ДТП. Представник відповідача визнав докази матеріальної шкоди.( а.с. 12-14).

Як зазначила позивач ,вона зазнала значних витрат у зв'язкуі з ДТП де постраждали її доньки. Доньки потребують лікування і подальшої реабілітації для чого потрібні кошти, а тому позивач вважає,що це є моральною шкодою. Позивач вказує на незадовільний стан здоров'я її дітей, переляк її молодшої дитини внаслідок ДТП, і як наслідок заїкання .

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно із ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. . З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Суд дійшов вірного висновку , що вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди, яка полягає у відшкодуванні витрат на лікування її дітей в сумі 2186 , 60 грн є обґрунтованою , дану вимогу визнано відповідачем, а тому вірно задовольнив вимоги в цій частині позову.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року

№ 4 „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди на загальну суму 50 000грн, - суд першої інстанції вірно визнав таку вимогу необгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в даному випадку факт спричинення дітям позивача внаслідок ДТП тілесних ушкоджень і душевним стражданням матері, її страхи щодо життя і здоров'я дітей не є обов'язковим і безперечним наслідком спричинення моральної шкоди позивачу, як представнику малолітніх дітей.

Так, у відповідності до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, але відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України( що діяла на час ухвалення рішення ), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України ( що діяла на час ухвалення рішення) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом вірно встановлено , що позивачу внаслідок скоєння ДТП спричинені й моральні страждання . Так позивач пережила моральні страждання та хвилювання, змушена була витрачати час та кошти на лікування.. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд вірно враховував обставини справи та докази в їх сукупності,характер і тривалість страждань, стан здоров'я позивача, тяжкість завданих травм дітям та їх наслідки і вірно визначився ,що вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України , перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених у суді першої інстанції , колегія суддів приходить до висновку , що суд першої інстанції,

вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обгрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України , колегія суддів ,-

П о с т а н о в и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції суду набирає законної сили з дня її прийняття .

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 28 лютого 2018 року .

Головуючий Судді