Ухвала

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 308/6494/15-ц

провадження № 61-16402св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачево,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2017 року у складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Фазикош Г. В., Бисага Т. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево (далі - КЕВ м. Мукачево) про отримання спеціального ордеру на житло та відновлення порушених житлових прав.

В обґрунтування позову зазначено, що з вересня 2011 року він проходить службу у військовій прокуратурі Ужгородського гарнізону Західного регіону України у військовому званні підполковник юстиції. Рішенням начальника КЕВ м. Мукачево у вересні 2011 року йому та членам його сім'ї у встановленому законом порядку для проживання виділена кімната АДРЕСА_1 в якій вони постійно проживають. Проте, спеціальний ордер на жилу площу від 10 листопада 2011 року № 000056 КЕВ м. Мукачево, невідомо з яких причин, виданий на кімнату АДРЕСА_2 у цьому ж гуртожитку. Зазначена кімната непридатна для проживання його сім'ї, оскільки її жила площа становить 11 кв. м, він та члени його сім'ї ніколи в ній не проживали і наскільки йому відомо там проживають інші особи, яким наданий дозвіл КЕВ м. Мукачево. Тобто, він та члени його сім'ї зареєстровані не у тому помешканні де реально проживають вже 4 роки, чим порушуються їхні житлові права.

Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив зобов'язати КЕВ м. Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління видати ОСОБА_4 спеціальний ордер на право проживання у кімнаті АДРЕСА_1, визнати недійсним ордер від 10 листопада 2011 року № 000056, виданий ОСОБА_4 КЕВ м. Мукачево, на кімнату АДРЕСА_2 за вищезазначеною адресою.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2016 року позов задоволено. Зобов'язано КЕВ м. Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління видати ОСОБА_4 спеціальний ордер на право проживання у кімнаті АДРЕСА_1. Визнано недійсним ордер від 10 листопада 2011 року № 000056 на кімнату АДРЕСА_2 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 виданий ОСОБА_4 КЕВ м. Мукачево. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу виданий спеціальний ордер на проживання у кімнаті АДРЕСА_2 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 в якій він значиться зареєстрованим, однак він та члени його сім'ї у цій кімнаті не проживали та фактично проживали у кімнаті АДРЕСА_1 зазначеного гуртожитку, що є порушенням житлових прав позивача. Крім того, оспорюваний ордер виданий неналежною особою - КЕВ м. Ужгород, а не виконавчим комітетом міської ради, та з невідповідністю виділеної жилої площі встановленим нормам, передбаченими ЖК Української РСР.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що єдиною підставою для зайняття жилого приміщення у гуртожитку є спеціальний ордер. Позивачу в 2011 році виданий спеціальний ордер на право зайняття кімнати АДРЕСА_2 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 він та члени його сім'ї зареєструвалися у цій кімнаті, при цьому ордер на зайняття кімнати АДРЕСА_1 у цьому гуртожитку позивачу не видавався, а він та члени його сім'ї проживали у зазначеній кімнаті на підставі усного дозволу колишнього начальника КЕВ м. Мукачево, що не заперечували сторони.

У червні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. У касаційній скарзі заявник вказує на те, що апеляційний суд всупереч доводам, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу, в основу рішення поклав висновок про те, що право особи на користування жилим приміщенням у гуртожитку залежить від наявності спеціального ордеру, виданого у встановленому законом порядку, при цьому судом не надана оцінка саме законності процедури видачі такого ордера позивачу, обґрунтування якого міститься в рішенні суду першої інстанції. Крім того, наступною підставою недійсності спеціального ордера від 10 листопада 2011 року № 000056 є невідповідність виділеної площі кімнати АДРЕСА_2 у гуртожитку за адресою: площа Пушкіна, 2 у м. Ужгороді загальним нормам для забезпечення проживання сім'ї у складі трьох осіб (на момент видачі ордера).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень.

У липні 2017 року КЕВ м. Мукачево подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево про отримання спеціального ордеру на житло та відновлення порушених житлових прав, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2017 року, призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик