АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/2234/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року, постановлену у складі судді Мирошниченко О.В. в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва у справі за поданням головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у м. Києві Бабкової ТетяниІгорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов'язань пов'язаних з виконанням рішення суду,-

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабкова Тетяна Ігорівна звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов'язань пов'язаних з виконанням рішення суду.

Посилається на те, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 09.07.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25% всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 03.06.2009 року і до її повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що державним виконавцем вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, проте у зв'язку із свідомим невиконанням боржником своїх обов'язків, які він має змогу виконати, та зобов'язань покладених на нього рішенням, останнє залишається невиконаним.

УхвалоюГолосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року подання головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабкової Тетяни Ігорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов'язань пов'язаних із виконанням рішення суду - задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом Оболонського районного суду міста Києва №3684 від 09.07.2010 року про стягнення з ОСОБА_1на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмір 25% всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 03.06.2009 року і до її повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабкової Тетяни Ігорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що державним виконавцем не надано жодного доказу на підтвердження ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду. Дії з встановлення місця проживання боржника, розшуку майна боржника не можуть свідчити про ухилення його від виконання зобов'язань. Крім того, в матеріалах, наданих державним виконавцем відсутні документи з підписом боржника про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження чи будь - якого іншого документу про вчинення виконавчих дій. Суд першої інстанції послався на п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», який втратив чинність 05 жовтня 2016 року у зв'язку з набранням чинності нового Закону України «Про виконавче провадження», в якому дані правовідносини регулюються п.19 ч.3 ст.18. Судом не враховано, що тимчасове обмеження стосується лише щодо погашення заборгованості, а не виконання рішення.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав апеляційну скаргу.

Представник Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві заперечила проти апеляційної скарги.

Посилається на те, що подання державного виконавця обґрунтоване, а ухвала законна та необхідна для забезпечення виконання рішення суду. Згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на час звернення державного виконавця з поданням до суду заборгованість ОСОБА_1 по аліментах становила 151 885,73 грн. Ухвала не повинна бути скасована з метою дотримання прав дитини та прав стягувача на отримання аліментів.

Стягувач заперечила проти апеляційної скарги.

Посилається на те, що боржник був присутній у судових засіданнях, в яких було присуджено стягнення аліментів. До 2009 року примусово стягувалися аліменти із його заробітної плати. Проте, він звільнився і на даний час офіційно не працевлаштований та свідомо ухиляється від сплати аліментів. На її неодноразові прохання фінансової допомоги відмовляв і лише у вересні 2017 року вона отримала від ОСОБА_1 поштовий переказ на суму 4000 грн.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Головний державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабкова Тетяна Ігорівна звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов'язань пов'язаних з виконанням рішення суду.

Посилається на те, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 09.07.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25% всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 03.06.2009 року і до її повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що державним виконавцем вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, проте у зв'язку із свідомим невиконанням боржником своїх обов'язків, які він має змогу виконати, та зобов'язань покладених на нього рішенням, останнє залишається невиконаним.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з доведеності факту свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року, яка діяла на час постановлення ухвали, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПК України в редакції кодексу 2017 року, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Судом встановлено, що на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження № 52334733 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва № 3684 від 09.07.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмір 25% всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 03.06.2009 року і до повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дане виконавче провадження надійшло Голосіївському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві за місцем отримання доходу боржника з Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, який працює в ЕПАМ Сістемз Україна, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Фізкультури, 28.

23.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову ВП № 52334733 про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

23.09.2016 року держаним виконавцем направлено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, копія якої направлено до бухгалтерії ЕПАМ Сістемз Україна.

29.11.2016 року до Відділу надійшла відповідь ТОВ «ЕПАМ Сістемз України», про те, що ОСОБА_1 у трудових відносинахз ТОВ «ЕПАМ Сістемз України»не перебуває.

01.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження до Шевченківського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві за місцем проживання боржника.

10.02.2017 року до Відділу надійшло повідомлення проповернення виконавчого документу без прийняття до виконання оскільки боржник не проживає в Шевченківському районі м.Києва.

22.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про скасування процесуального документа, а саме: постанови про закінчення виконавчого провадження.

Державним виконавцем направлено запити до ДФС, ПФУ, та згідно відповіді ДПС боржник працює в ПАТ «СК «УСГ», що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Федорова, 32 А.

14.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, копію якої направлено в бухгалтерію ПАТ «СК «УСГ».

21.06.2017 року державним виконавцем направлено запит в бухгалтерію ПАТ «СК «УСГ» про надання довідки про доходи боржника, однак станом на дату звернення до суду з поданням, відповідь до Відділу не надходила.

21.06.2017 року до Відділу надійшла заява ОСОБА_4 про здійснення розрахунку заборгованості по аліментам.

23.06.2017 року проведено розрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до якого станом на 23.06.2017 року заборгованість складає 151 885,73 грн.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Дії державного виконавця щодо встановлення місця проживання боржника, розшуку майна боржника не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Вказані дії проводяться державним виконавцем незалежно від ухилення чи не ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Крім того, державним виконавцем не надано та матеріали справи не містять доказів відповідно до статей 77-78 ЦПК України щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження чи будь - якого іншого документу про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Апеляційним судом встановлено, що 24.10.2017 року державним виконавцем Дунь Ю.Ю. винесено постанову про арешт майна боржника. Тобто, вже після постановлення ухвали про обмеження боржнику у праві виїзду за кордон, що свідчить про неповне виконання державним виконавцем можливих заходів на забезпечення виконання рішення суду.

Оскільки, судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабкової Тетяни Ігорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабкової Тетяни Ігорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2018 року.

Головуючий Судді