Справа № 738/1959/17
№ провадження 2/738/59/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Минець П.Д.,

за участю

представника позивача ОСОБА_2,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в м. Мена Чернігівської області цивільну спpаву за позовом ОСОБА_3 до Менської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_4, Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним Державного акта на право власності на землю та визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А H О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 селищної ради Менського району Чернігівської області ОСОБА_4, Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним Державного акта на право власності на землю та визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивує тим, що 30.09.2016 року померла ОСОБА_6, після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 2,1782 га, що розташована на території ОСОБА_5 селищної ради Менського району Чернігівської області, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 464878. Позивач, як спадкоємець за законом, звернулася до Менської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальних дій. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,1782 га (рілля), яка розташована на території ОСОБА_5 селищної ради Менського району Чернігівської області, призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ - № 464878, виданого 02.11.2010 року на підставі розпорядження Менської районної державної адміністрації від 25 березня 2010 року за № 95 та визнати недійсним Державний акт на право власності на землю серії ЯЛ № 464878 виданий ОСОБА_6 02.11.2010 року на підставі розпорядження Менської районної державної адміністрації № 95 від 25 березня 2010 року, кадастровий номер :05:000:0514 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 7.

За клопотанням позивача ОСОБА_7 Менського районного суду Чернігівської області від 09.01.2018 року замінено первісного відповідача ОСОБА_5 селищну раду Менського району Чернігівської області на належного відповідача Менську міську раду Чернігівської області.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Представник відповідача Менської міської ради до суду не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача Менської районної державної адміністрації у судове засідання не зявився, надіславши заяву про розгляд справи без його участі. Щодо вирішення справи поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи до суду не зявився, надіслав письмові пояснення у яких просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 30 вересня 2016 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 285896 (а.с.6).

Позивач є спадкоємцем після померлої ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження № 1082798(а.с. 5) та єдиним спадкоємцем після померлої матері, оскільки у матеріалах спадкової справи міститься заява від ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6І.(а.с.40)

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 січня 2010 року (а.с.11 на звороті) підтверджується, що померла ОСОБА_6 успадкувала після померлої 15.09.1999 року ОСОБА_8 право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Шевченка» смт Макошино Менського району Чернігівської області розміром 4,82 умовних кадастрових гектарів, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0169546.

На підставі вище зазначеного Сертифікату на право на земельну частку(пай) ОСОБА_6 отримала у власність земельні ділянки, у тому числі і земельну ділянку загальною площею 2,1782 га, кадастровий номер :05:000:0514, яка була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території ОСОБА_5 селищної ради Менського району Чернігівської області, право на яку підтверджувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 464878 (а.с.8).

Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну ділянку загальною площею 2,1782 га, кадастровий номер :05:000:0514, яка була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території ОСОБА_5 селищної ради Менського району Чернігівської області ОСОБА_6 та належала їй на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 464878.

Постановою від 19.05.2017 року № 1493/02-31 нотаріус відмовив позивачу видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище зазначену земельну ділянку, зважаючи на те, що згідно листа відділу Держгеокадастру у Менському районі Чернігівської області від 12.04.2017 року, на земельну ділянку (пай), яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 464878, також було видано 10.11.2004 року державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 091814 на імя ОСОБА_9. Тобто, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 отримали правовстановлюючі документи на однакові земельні ділянки.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожній особі гарантовано право на захист цивільних прав та інтересів, а відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Судом встановлено, що в даних правовідносинах помилково було видано два державні акти на одну земельну ділянку ОСОБА_6 та ОСОБА_9.

Враховуючи, що ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 464878 виданий 02.11.2010 р. на підставі розпорядження Менської районної державної адміністрації № 95 від 25 березня 2010 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 87 пізніше за ОСОБА_9, яка отримала державний 10.11.2004 року, тому суд приходить до висновку, що оскаржуваний державний акт на право власності на земельну ділянку підлягає визнанню недійсним.

Згідно статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2010 року (а.с.11 на звороті), померла ОСОБА_6 успадкувала після померлої 15.09.1999 року ОСОБА_8 право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Шевченка» смт Макошино Менського району Чернігівської області розміром 4,82 умовних кадастрових гектарів, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0169546. Отже, на час своєї смерті, ОСОБА_6 мала право на вище зазначену земельну частку(пай).

Відповідно до положень статей 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є і свідоцтво про право на спадщину.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлої ОСОБА_6, яка мала право на земельну частку(пай) розміром 2,1782 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Шевченка», але позивач оформити своє право на земельну частку (пай) не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню частково, оскільки відповідно до частини першої Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» від 08 серпня 1995 року № 720/95 сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості), при цьому позивач успадкувала після ОСОБА_6 право на земельну частку (пай), а тому за нею може бути визнано лише право на земельну частку (пай), а не право власності на її, отже вимога про визнання права власності на земельну частку (пай) задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Менської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_4, Менської районної державної адміністрації Чернігівської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним Державного акта на право власності на землю та визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на землю серії ЯЛ № 464878 виданий 02.11.2010 р. на імя ОСОБА_6 на підставі розпорядження Менської районної державної адміністрації № 95 від 25 березня 2010 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 87.

Визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) розміром 2,1782 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Шевченка», яку успадкувала ОСОБА_6 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 січня 2010 року), яка померла 30 вересня 2016 року, після смерті ОСОБА_8, якій право на земельну частку (пай) належало на підставі сертифіката серії ЧН № 0169546, виданого на підставі рішення Менської райдержадміністрації від 07 серпня 1996 року № 246 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 06 грудня 1996 року за № 187.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26.01.2018 року.

Суддя А.В. Слісар