ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 396/1308/17

провадження № 22-ц/4809/135/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Кіселика С.А., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Новоукраїнської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, від імені якої діє представник - адвокат ОСОБА_6, на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області (суддя Шепетько В.І.) від 23 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом в якому просив позбавити ОСОБА_5 батьківських прав стосовно малолітньої його дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та змінити розмір і спосіб стягнення з нього на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2015 року аліментів на утримання дитини з ? частини заробітку на аліменти у твердій грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно.

Вимоги позивача обґрунтовано тим, у період з 02 березня 2013 по 20 березня 2015 року сторони перебували у шлюбі в якому у них народилася дочка ОСОБА_7. Після розірвання шлюбу позивач створила нову сім'ю і 16 червня 2015 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 з яким разом виховують її дочку ОСОБА_7.

Протягом 2015-2017 років відповідач без поважних причин допустив умисну винну бездіяльність по виконанню своїх батьківських обов'язків стосовно малолітньої доньки ОСОБА_7, самоусунувся від її виховання та матеріального забезпечення, її життям не цікавився, не спілкувався з нею, не піклуєвався про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2015 року постановлено стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини заробітку. Проте, з огляду на відсутність у відповідача регулярного і сталого доходу, позивач просить суд змінити спосіб стягнення з аліментів та в подальшому стягувати їх у твердій грошовій сумі.

ОСОБА_5 пред'явив зустрічний позов у якому просив змінити спосіб стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7 з ? частини його заробітку (доходу) на аліменти у твердій грошовій сумі - 400 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону.

Відповідач посилався на те, що за рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2015 року з нього на користь ОСОБА_4, а нині ОСОБА_4, на утримання дитини ОСОБА_7 стягнуються аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На даний час він не має роботи та постійного доходу, перебуває на утриманні своїх батьків, проживає один. Відповідач вважає, що його матеріальний стан змінився, що дає йому підстави просити суд про зміну способу стягнення аліментів. які він може сплачувати у розмірі 400 гривень щомісяця, з відповідною індексацією.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23 червня 2018 року первісний позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Суд змінив спосіб стягнення і розмір аліментів, стягуваних на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 березня2015 року, та постановив стягувати щомісячно із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі - 1000 гривень до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з індексацією розміру аліментів, відповідно до закону. Стягнення аліментів у зміненому розмірі розпочати із дня набрання рішенням законної сили. У задоволенні решти первісних і зустрічних позовних вимог суд відмовив, а також вирішив питання про судові витрати.

Суд мотивував своє рішення тим, що несплата відповідачем аліментів не є доказом його ухилення від участі у вихованні дитини та підставою позбавлення батьківських прав. Відповідач раніше не попереджався органами опіки та піклування про необхідність змінити своє ставлення до дитини. Крім того відповідач виявляє бажання спілкуватися з дочкою і з цією метою звернувся до органу опіки про встановлення йому днів побачення з дитиною, а тому вимога про позбавлення відповідача батьківських прав є передчасною.

Стосовно зміни способу і розміру стягнення аліментів суд виходив з того, що відповідач не має постійного доходу, а тому вважав за можливе змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати їх на майбутнє у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. Визначаючи розмір аліментів суд відхилив доводи відповідача про його перебування на утриманні батьків та виходив з пріоритетності інтересів дитини.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

ОСОБА_5 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, проте ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2018 року (а.с. 143 - 144) його апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто відповідачу.

Позивача, від імені якого дії представник - адвокат ОСОБА_6, також подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав скасувати із позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_7, а в частині задоволеної позовної вимоги позивача змінити рішення, а саме: стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. розпочавши стягнення з моменту звернення до суду із позовом з 15 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд задовольнив первісний позов, але згодом у не процесуальний спосіб змінив своє рішення додавши по завершенню судового розгляду до справи додаткові матеріали, які не були предметом дослідження в суді, а саме заява відповідача до органу опуки та піклування. На його переконання суд безпідставно відхилив висновок органу опіки та піклування. Відповідач, як не вчиняв, так і не вчиняє реальних дій направлених на зустріч з дитиною, відновлення їх спілкування. Позбавлення відповідача батьківський прав має важливе значення для подальшої долі дитини так, як теперішній чоловік позивача бажає усиновити дитину.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Відповідач не скористався правом надати відзив на апеляційну скаргу позивача.

Апеляційне провадження

Згідно підпункту 8 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України (2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2018 року (а. с. 133 - 134) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6, поданою в інтересах ОСОБА_4, на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23 червня 2018 року.

05 жовтня 2018 року розпочав роботу створений на підставі Указу Президента України № 452/17 від 29 грудня 2017 року Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область.

У зв'язку з цим та відповідно до ст. 31 ЦПК України дану цивільну справу було передано із Апеляційного суду Кіровоградської області до Кропивницького апеляційного суд та визначено новий склад суду в порядку передбаченому ст. 33 Кодексу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах від 09 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 10 жовтня 2018 року.

У визначений судом строк учасники справи в судове засідання не з'явилися у зв'язку з чим суд відклав розгляд справи на 23 жовтня 2018 року.

У судове засідання 23 жовтня 2018 року учасники справи, повідомлені належним чином про час, дату і місце її розгляду, повторно не з'явилися.

Від представника позивача до суду апеляційної інстанції надійшов електронною поштою лист - заява з клопотанням розглянути справу без присутності позивача та її представника.

З аналогічним за змістом клопотанням до суду звернувся Виконавчий комітет Новоукарїнської міської ради.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а згідно частин 4 і 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

Сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2015 року розірвано.

У шлюбі у сторін народилася дочка - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2015 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_4, стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7 в розмірі ? частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.10).

Позивач не отримує аліменти від відповідача з моменту їх призначення.

Згідно висновку виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради від 19 червня 2018 року, є доцільним позбавити ОСОБА_5 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_7

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

1. Щодо вирішення спору про позбавлення батьківських прав

За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об'єктом охорони держави.

Згідно приписів ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини встановленні ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України «Про виховання дитини».

Сутність батьківського виховання можна визначити, як створення батьками умов та застосування засобів впливу на свідомість, почуття і волю дитини з метою формування всебічно і гармонійно розвиненої особистості, вироблення у дитини позитивних навичок і звичок, її соціалізацію.

Обов'язку батьків виховувати дитину кореспондуються право останньої на належне батьківське виховання та право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї (ст. 152 СК України).

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України та ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судомбатьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини (1989), ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд першої інстанції правильно встановив, що у період з 2015 по 2018 роки відповідач проживав окремо від його малолітньої дочки ОСОБА_7, яка після розлучення батьків залишилася проживати з матір'ю. Відповідач не приймав участі у її вихованні, не мав зустрічей з дитиною, не спілкувався з нею.

При цьому суд не встановив наявності жодних об'єктивних перешкод у виконанні відповідачем обов'язку виховувати дитину.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач мав сумніви щодо свого батьківства відносно дочки ОСОБА_7 і звертався до суду з позовом про виключення відомостей про нього, як про батька, з актового запису про ї народження (справа № 396/1665/17). Проте згодом за заявою його представника позовну заяву було залишено судом без розгляду.

Наявність у відповідача будь-яких сумнів щодо свого батьківства могло вплинути на його ставлення до виконання ним батьківських обов'язків, проте до виключення з актового запису про народження дитини відомостей про особу батька така особа зобов'язана в повному обсязі виконувати свої обов'язки відносно дитини.

Заперечуючи проти позову про позбавлення батьківських прав, відповідач не посилався на створення йому перешкод з боку позивача у спілкуванні з дитиною.

Таким чином суд встановив наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, які можуть бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд першої інстанції також встановив, що відповідач не мав сталого доходу, рішення суду про стягнення аліментів не виконував, має несплачену заборгованість по аліментах.

Проте, як вбачається з копії постанови старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби від 08 травня 2018 року ВП № 4722656 (а.с. 84), відповідач по справі працює у ПП «Гуард Україна» і отримує дохід на який звернуто стягнення аліментів, в тому числі існуючої заборгованості.

Місцевий суд також встановив, що раніше жодних заходів впливу на відповідача, щодо його спонукання до належного виконання батьківських обов'язків ніким не вживалося.

Однак в період розгляду справи в суді першої інстанції у відповідача виникло бажання відновити спілкування з дитиною, приймати участь у її вихованні.

Через відсутності між ним і позивачем будь-якої домовленості з цього питання відповідач звернувся до органу опіки та піклування із заявою визначання йому часу для спілкування з дитиною (а.с. 99).

Проте на час подання відповідачем цієї заяви комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради вже сформувала свої рекомендації для суду щодо вирішення цієї справи і згодом надала їх на затвердження виконкому (а.с. 97). Тобто, при формуванні висновку органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не було враховано його наміри щодо виправлення свого ставлення до дитини.

Крім того, з висновку органу опіки та піклування не вбачається, яким чином були з'ясовані обставини участі відповідача у вихованні дочки.

В матеріалах справи відсутні будь-які негативні характеристики особи відповідача.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відхилив висновок органу опіки та піклування також не спростовує законність та обґрунтованість судового рішення так, як відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України висновок органу опіки та піклування щодо вирішення справи має рекомендаційне значення. Суд, з урахуванням усіх обставин справи, має право не погодитися з висновком органу опіки і піклування та ухвалити інше рішення.

Суд першої інстанції врахував обставини справи та обґрунтовано вважав, що сам по собі факт судового розгляду справи про позбавлення батьківських прав відповідача, про якого відсутні негативні характеристики, вже вплинув на його ставлення до дитини.

Відповідач позбувся сумнівів у своєму батьківстві відносно дитини, не бажає бути позбавленим права приймати участь у її вихованні і вже звернувся до органу опіки та піклування для визначення способу його спілкування з дочкою.

Підстав вважати, що відповідач може негативно вплинути на виховання дитини немає.

Зважаючи на вказані обставини суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що ситуація не є невиправною. Суд правильно вважав, що ситуація може бути змінена внаслідок докладання відповідачем зусиль, направлених на відновлення втраченого зв'язку з дитиною, його повернення до активного виконання батьківського обов'язку - виховувати дитину.

Збереження за позивачем його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_7 задля забезпечення права дитини на батьківське піклування і виховання відповідає її найкращим інтересам.

При цьому належить попередити відповідача про необхідність якнайскоріше змінити ставлення до виховання дитини на відповідальне і дієве, а на орган опіки та піклування покласти обов'язок здійснювати контроль за виконанням відповідачем своїх обов'язків.

Доводи позивача про те, що позбавлення відповідача батьківський прав є необхідним для усиновлення дитини теперішнім чоловіком позивача не можуть бути враховані судом так, як позивач не обґрунтував їх наявністю інтересів дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні 23 червня 2018 року суд задовольнив позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 повністю, але згодом у не процесуальний спосіб змінив своє рішення та після розгляду справи додав до неї додано додаткові матеріали, які не були предметом дослідження в суді не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, згідно довідки секретаря судового засідання Ковальової Ю.Г. (а. с. 100) 23 червня 2018 року учасники справи в судове засідання не з'явилися у зв'язку з чим фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, а представники сторін подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заява представника позивача - адвоката ОСОБА_6 про розгляд справи 23 червня 2018 року без участі сторони позивача міститься в матеріалах справи (а. с. 95).

Такого ж змісту заяви подані представниками відповідача (а. с. 94) та третьої особи (а.с. 96).

Отже суд розглянув справу без участі сторін, але за їх згоди про розгляд справи у їх відсутності, про що суд вказав у своєму рішенні.

2. Щодо часу з якого аліменти стягуються у новий спосіб

Згідно ч 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином закон пов'язує зміну раніше визначеного спосіб стягнення аліментів з ухваленням судом відповідного рішення за позовом одержувача аліментів.

За змістом ст. 273 ЦК України рішення суду є обов'язковим після набрання ним законної сили.

Отже, за загальним правилом, рішення суду, як і закон, зворотної дії у часі не мають, а врегульовані судовим рішенням спірні правовідносини змінюються з часу набрання таким рішенням законної сили, якщо інше прямо не передбачено законом.

Оскільки ні сімейне законодавство, ні цивільне процесуальне законодавство не містить норм, які б передбачали право суду змінювати спосіб стягнення аліментів з часу пред'явлення їх одержувачем такого позову, суд першої інстанції обґрунтовано вказав у своєму рішенні, що стягнення аліментів у зміненому розмірі підлягає з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі представник позивача висловив судження, що суд мав стягнути аліменти у зміненому розмірі (у змінений спосіб) з моменту пред'явлення позову, але при цьому не навів аргументів на його обґрунтування.

Суд не вбачає неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про час з якого підлягають стягненню аліменти у новий спосіб.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст.376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4, від імені якої діє представник - адвокат ОСОБА_6, без задоволення, а рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23 червня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 листопада 2018 року

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: С.А. Кіселик

С.І. Мурашко