Ухвала

Іменем України

05 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 760/2660/18

провадження № 61-46133ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

СинельниковаЄ. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 11 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 18 вересня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання. У квітні 2018 року заявник подала до суду заяву про зміну заявлених вимог, в якій просила замінити сторону стягувача - публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» (далі - ПАТ «Банк Камбіо») на ОСОБА_5

у виконавчому листі від 28 квітня 2011 року, виданому Солом'янським районним судом міста Києва на виконання рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 30 березня 2011 року.

Заяву обґрунтовувала тим, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва 30 березня 2011 року по справі № 2-556 позов

ПАТ «Банк Камбіо» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто заборгованість у розмірі 96 849, 70 доларів США.

На виконання рішення суду видано виконавчий лист, однак судове рішення не виконано боржником.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 11 червня

2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва

від 18 вересня 2018 року, заяву ОСОБА_5 задоволено.

Замінено сторону стягувача у виконавчому листі у цивільній справі

за позовом ПАТ «Банк Камбіо» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, а саме - ПАТ «Банк Камбіо» на

ОСОБА_5 ІПН: НОМЕР_1.

У касаційній скарзі, поданій 19 жовтня 2018 року, ОСОБА_4

просить скасувати ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва

від 11 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва

від 18 вересня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_5 про заміну сторони стягувача у виконавчому листі відмовити.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що

заміна боржника або стягувача у виконавчому листі можлива лише до відкриття виконавчого провадження або під час його здійснення, але не після закінчення виконавчого провадження.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що 08 вересня 2009 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальний комерційний банк «Камбіо», правонаступником якого є ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 039/2-2009/840, за умовами якого ПАТ «Банк Камбіо» надав ОСОБА_4 кредит у межах суми 120 000, 00 доларів США, натомість ОСОБА_4 зобов'язалася повернути надану суму кредиту до 08 вересня 2010 року.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 30 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Камбіо» 96 849, 70 доларів США.

12 вересня 2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» (заставодержатель) та партнерством з обмеженою відповідальністю «ІНЛАНД ТРАНЗІТ»

(далі - ПОВ «ІНЛАНД ТРАНЗІТ») (заставодавець) укладено договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги, за умовами пункту 1. 1 якого цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору від 08 вересня 2009 року, який укладений між заставодержателем та ОСОБА_4 У жовтні 2014 року до ПОВ «ІНЛАНД ТРАНЗІТ» перейшли всі права кредитора за вказаним кредитним договором.

10 грудня 2014 року між ПОВ «ІНЛАНД ТРАНЗІТ» та ОСОБА_5 укладено договір про відступлення прав, за яким до останньої перейшло право вимоги щодо повернення ОСОБА_4 коштів у сумі 103 917,57 доларів США за кредитним договором від 08 вересня 2009 року.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК Україникредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора

в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду

від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження

№ 61-12076св18).

На підставі договорів, які заявником не оспорюються і які є підставою для заміни кредитора у зобов'язання, суди дійшли обґрунтованого висновку про заміну сторони виконавчого провадження. Питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання суди не вирішували.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного впровадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів; апеляційний суд переглянув судове рішення у відповідності з правовими висновками Верховного Суду.

Дослідивши доводи касаційної скарги та зміст судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва

від 11 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва

від 18 вересня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта