ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 640/20414/16-ц

провадження № 22-ц/818/126/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря: Брулевич В.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Харківська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Харківської міської ради на рішення Київського районного суду міста Харкова від 15 травня 2018 року (повний текст рішення виготовлений 25 травня 2018 року) та додаткове рішення цього ж суду від 21 червня 2018 року, ухвалені у складі судді Бородіної Н.М.,-

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, після уточнення якого у жовтні 2017 року просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнати, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, входить майно, що належало ОСОБА_3, а саме квартира АДРЕСА_1 та вклади в банківських установах, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на майно, що належало ОСОБА_3

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_5. ОСОБА_3 також мав вклади у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ПАТ «Альфа Банк», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Скай Банк» (колишній ПАТ «Регіон банк»). Після смерті другого з подружжя ОСОБА_4 успадкував ? частину квартири АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 помер. Чоловік позивача - ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого дядька ОСОБА_3, оскільки інших спадкоємців у померлого не було. Підтвердити факт родинних відносин з ОСОБА_3 ОСОБА_2 не зміг, тому що свідоцтво про народження матері чоловіка, що підтверджує ступінь родинних відносин з померлим ОСОБА_3, не збереглось. ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 доглядали, матеріально підтримували ОСОБА_3 та фактично мешкали разом з дядьком. Після смерті ОСОБА_3 чоловік позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, однак ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_2 помер. Після смерті чоловіка позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смреті ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_2 не оформив за життя свої спадкові права після смерті ОСОБА_3

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 15 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є племінником ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 та вклади у банківських установах: в АТ «Банк «Фінанси та кредит» : - в сумі 200 000 грн. на депозитному рахунку НОМЕР_1, - в сумі 0 доларів США 68 центів на поточному рахунку НОМЕР_2, - в сумі 20 080 доларів США 44 цента на депозитному рахунку НОМЕР_3 і 170 доларів 68 центів на поточному рахунку НОМЕР_13 з відповідними відсотками; - в сумі 49 004 грн. 34 коп. на поточному рахунку НОМЕР_4; - в сумі 150 000 грн. на поточному рахунку НОМЕР_14; - в сумі 500 грн. на поточному рахунку НОМЕР_6; - в сумі 1 498 доларів США 46 центів; - в сумі 8 171 доларів США 51 цент; - в сумі 4 126 доларів США 51 цент на депозитному рахунку НОМЕР_7 і в сумі 0 доларів США 69 центів на поточному рахунку НОМЕР_10 з відповідними відсотками; - в сумі 6 311 грн. 36 коп. з відповідними відсотками на картковому рахунку НОМЕР_5; в ПАТ «Альфа-Банк» : - в сумі 43 887 грн. 57 коп. на рахунку НОМЕР_16 з відповідними нарахованими і невиплаченими відсотками за вкладом; - в сумі 185 000 грн. на рахунку НОМЕР_15 з відповідними нарахованими і невиплаченими відсотками за вкладом; - в сумі 200 000 грн. на рахунку НОМЕР_9 з відповідними нарахованими і невиплаченими відсотками за вкладом; - в сумі 69 296 грн. 30 коп. на поточному рахунку НОМЕР_8; в ПАТ «Державний ощадний банк України»: - в сумі 2 514 грн. 50 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_12; - в сумі 3 303 грн. 05 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_25; - в сумі 2 134 грн. 26 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_11; - в сумі 2 953 грн. 40 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_24; - в сумі 3 440 грн. 60 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_17; - в сумі 3 762 грн. 15 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_23; - в сумі 1 394 грн. 40 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_18; - в сумі 4 855 грн. 60 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_22; - в сумі 74 грн. 55 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_19; - в сумі 2 972 грн. 95 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_21; - в сумі 4 612 грн. на компенсаційному рахунку НОМЕР_26; в ПАТ «Скай Банк» - в сумі 43 828 грн. 92 коп. на рахунку НОМЕР_20 з відповідними нарахованими і невиплаченими відсотками. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що наявними у справі доказами та показаннями свідків доведено, що ОСОБА_2 є племінником ОСОБА_3, який за життя прийняв спадщину після смерті дядька, але не встиг її оформити. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року. ОСОБА_1 як дружина має право на спадкування за законом після смерті чоловіка. У задоволенні позовних вимог про включення у склад спадкового майна після смерті ОСОБА_2 майна, що належало ОСОБА_3, відмовлено, оскільки такий спосіб захисту прав не передбачений ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

Додатковим рішенням Київського районного суду міста Харкова від 21 червня 2018 року з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 6 890 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що позов ОСОБА_1 задоволено. При зверненні до суду нею було сплачено 6 890 грн., саме цю суму відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України належить стягнути з відповідача.

В поданій 16 липня 2018 року апеляційній скарзі на рішення суду Харківська міська рада (надалі ХМР), посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не доведено родинного зв'язку ОСОБА_3 та ОСОБА_2, не зазначено за ким зареєстровано право власності на квартиру на час розгляду справи. Також ОСОБА_1 не довела, що ОСОБА_3 прийняв у спадщину ? частину квартири, що залишилася після смерті ОСОБА_4

У доповненій 15 серпня 2018 року апеляційній скарзі ХМР посилалася також на те, що позивач не надала мотивовану постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення ХМР посилається на те, що під час задоволення позовних вимог спадкоємця про визнання за ним права власності на майно судові витрати залишаються за ним, відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року.

В поданих 11 вересня 2018 року запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджуються даними автобіографій батька ОСОБА_3 ОСОБА_6 та ОСОБА_7, показаннями свідків. Суду був наданий витяг з реєстру права власності на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджує належність квартири ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали контрольного провадження, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 1988 року згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_29, виданого 11 грудня 1988 року Дзержинським відділом РАЦС м. Харкова актовий запис №1566 (т.1 а.с. 12).

08 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Шостої Харківської державної нотаріальної контори (надалі 6 ХДНК) із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3, посилаючись на те, що останній був його дядьком (а.с. 11, 140).

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_30 від 19 листопада 2001 року ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 7-9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_28 від 18 лютого 2003 року (а.с. 10).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_3 успадкував ? частину квартири АДРЕСА_1 після смерті дружини на підставі свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_31 від 27 серпня 2004 року, виданого Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою (т.2 а.с. 69-70).

За заявою ОСОБА_2 08 жовтня 2015 року було відкрито спадкову справу № 591/2015 після смерті ОСОБА_3 В рамках справи було направлено запити до банківських установ, виявлено, що на час смерті спадкодавцю належали грошові кошти на рахунках у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (т.1 а.с. 162-163), ПАТ «Альфабанк» (т.1 а.с. 161), ПАТ «Скай Банк» (т.1 а.с. 164), ПАТ «Державний ощадний банк України» (т.1 а.с. 160).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_27 від 27 липня 2016 року (т.1 а.с. 168).

Після смерті ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулася до 6 ХДНК із заявою про прийняття спадщини після свого чоловіка ОСОБА_2 (т.1 а.с. 166), а також звернулась із заявою чи входить спадщина після померлого ОСОБА_3 у склад спадщини після смерті ОСОБА_2 (т.1 а.с. 185).

Згідно відповіді 6 ХДНК № 4453/02-17 від 21.12.2016 року ОСОБА_2 повідомив нотаріальну контору про свій намір звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, проте рішення суду не надав. Згідно матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, але не оформив своїх спадкових справ. Для подальшого оформлення спадщини необхідним є підтвердження родинного зв'язку між дядьком та племінником (т.1 а.с. 187).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. (стаття 1296 ЦК України)

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Правових наслідків невиконання такого обов'язку, зокрема у вигляді втрати права на спадщину, положеннями цивільного законодавства не передбачено.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Таким чином, відповідно до статті 392 ЦК України з вимогами про визнання права власності на спадкове майно спадкоємець може звернутися до особи, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

У разі, коли спір виникає у зв'язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку.

Порядок оформлення права на спадщину встановлений главою 89 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, та являє собою визначену законодавством сукупність функцій, притаманну юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

У справі, що переглядається, Харківська міська рада оспорює право ОСОБА_1 на спадщину, посилаючись на те, що не доведено право ОСОБА_2 на спадкування після померлого ОСОБА_3 Право на спадкування ОСОБА_1 оспорюється. Посилання апеляційної скарги на відсутність відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не може бути підставою для відмови у дійсному позові, оскільки згідно відповіді нотаріальної контори для подальшого оформлення права ОСОБА_2 на спадкування після ОСОБА_3 необхідним є підтвердження родинного зв'язку між дядьком та племінником (т.1 а.с. 187).

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Суд першої інстанції виходив з того, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 засвідчили, що чоловік позивачки ОСОБА_2 був племінником ОСОБА_3, оскільки мати ОСОБА_2- ОСОБА_7 та ОСОБА_3 були братом та сестрою.

Крім того, на підтвердження факту родинних відносин представником позивача надано у судовому засіданні копії наступних документів, які ним отримані на адвокатський запит у НАУ ім. М.Є. Жуковського «ХАІ»: копію автобіографії ОСОБА_3, в якій він зазначає, що його батьком є ОСОБА_6, мати - ОСОБА_4 та мешкають за адресою АДРЕСА_4.; копію автобіографії ОСОБА_2, згідно якої він зазначає, що його матір'ю є ОСОБА_7; копію автобіографії ОСОБА_7, згідно якої вона зазначає, що її батьком є ОСОБА_6, а мати - ОСОБА_12, а також копію автобіографії ОСОБА_6, згідно якої останній зазначає, що у 1924 році він одружився на ОСОБА_12, яка померла у 1942 році та має спільну з нею доньку - ОСОБА_7, 1925 р.н. У 1942 році ОСОБА_6 одружився вдруге на ОСОБА_4 та усиновив її сина ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність факту родинних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованою апеляційну скаргу Харківської міської ради на додаткове рішення суду першої інстанції, яким з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 стягнуто 6 890 грн. судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» при пред'явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Право власності на спадкове майно визнано за ОСОБА_1, Харківська міська рада не є спадкоємцями ОСОБА_3, а тому судові витрати, понесені нею при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій необхідно віднести за її рахунок.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення суду належить залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. Апеляційна скарга на додаткове рішення підлягає задоволенню, додаткове рішення підлягає скасуванню, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Київського районного суду міста Харкова від 15 травня 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу Харківської міської ради на додаткове рішення Київського районного суду міста Харкова від 21 червня 2018 року задовольнити.

Додаткове рішення Київського районного суду міста Харкова від 21 червня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дні її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 листопада 2018 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний