Провадження №2/523/1468/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2018 р.Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких зазначила, що вона є власником ? частини житлового будинку АДРЕСА_1. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.07.2013р. між нею та відповідачем ОСОБА_2, яка також є власником ? частини вказаного житлового будинку, був встановлений порядок користування земельною ділянкою. На даний час вона є власником 0,0092га. Позивач зазначає, що через належну їй на праві власності земельну ділянку та частину земельної ділянки, яка перебуває в загальному користуванні незаконно проходять комунікації належні відповідачці, зокрема; водопостачання, каналізації і газопостачання. Посилаючись на порушення своїх прав вказаними комунікаціями, ОСОБА_1 просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на земельну ділянку, площею 0,0092 га. і права користування земельною ділянкою загального користування шляхом зобов'язання ОСОБА_2 перенести з належної їй на праві власності земельної ділянки площею 0,0092га., земельної ділянки загального користуванні площею 16,0 кв.м. за адресою, АДРЕСА_1, труби водопостачання, каналізаційну лінію і ділянку газопроводу. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_1 пред'явлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити. В судове засідання призначене на 29 січня 2018р. не з'явилась направив до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, відзив на позовну заяву не подала. Згідно відомостей та складених актів КП ЖКС «Пересипський» ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації не знаходиться. Відтак, суд в силу ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається що судовий виклик вручений відповідачці належним чином.

За письмовою згодою позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються ЦК України, зокрема ст.391 ЦК України, якою визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю, При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003р. № 963-ІУ самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно пункту 1.4 Державних будівельних норм України ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» розміщення одно- та багатоквартирних житлових будинків, пов'язаних з ними господарських будівель, технічних будинків та споруд на території мікрорайонів (кварталів) і садибної забудови, розриви між ними визначаються проектами забудови і виконуються згідно з вимогами ДБН Б 2.4-1, ДБН 360 і ДержСанПіН 173. Пунктом 2.20 вказаних ДБН визначено, що рри розробленні об'ємно-планувальних рішень слід враховувати вимоги щодо забезпечення доступу персоналу до всіх елементів конструкцій та обладнання для їх періодичного огляду та обслуговування

Крім того, Державні будівельні норми України ДБН В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання» пунктом 1.2 встановлюють, що проектування систем газопостачання слід виконувати згідно із затвердженими схемами газопостачання України, областей, районів, міст, селищ та сіл, які повинні розроблятися на основі схем і проектів, генеральних планів населених пунктів з урахуванням розвитку їх на перспективу та згідно з вимогами ДБН 360 та ДБН Б.2.4-1.

Завдання на проектування схем газопостачання областей, районів, населених пунктів та об'єктів зберігання і роздачі зріджених газів (ГНС, ГНП), а також схеми газопостачання, згідно з вимогами ДБН А.2.3-1, слід погоджувати з територіальною проектною організацією.

Системи газопостачання населених пунктів і окремих споживачів газу повинні забезпечувати надійне та безпечне газопостачання, а також можливість оперативного відключення відгалужень до відособлених мікрорайонів, підприємств, споживачів та відключення ділянок закільцьованих газопроводів з тиском газу понад 0,005 МПа.

При проектуванні систем газопостачання належить передбачати технічні рішення, що забезпечують раціональне використання газового палива, матеріалів та обладнання.

Отже, визначальним у вирішені виниклого спору є встановлення факту порушення прав та охоронюваних інтересів ОСОБА_1, як власниці житлового будинку та земельної ділянки з боку ОСОБА_2 в зв'язку з прокладанням та експлуатацією останньою водо, - газо, - каналізаційними мережами через належні позивачу житловий будинок та земельну ділянку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власницею ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 07.07.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліш Н.І., реєстровий номер 2332 (а.с.6-9). ОСОБА_2, в свою чергу, є власницею ? частини вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності від 26.05.1989р.

Крім того, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.07.2013р. (справа №1527/2-125/11) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був встановлений порядок користування земельною ділянкою, за умовами якої ОСОБА_1 було виділено у користування 92 кв.м. та в загальне користування разом з ОСОБА_2 було виділено 16,0 кв.м. Згодом земельній ділянці виділеної ОСОБА_1 був присвоєний кадастровий номер НОМЕР_1.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №СЕ-2502-1-836.17 від 21.09.2017р., експертом за наслідками обстеження спірного об'єкту нерухомості, в зв'язку з тим, що експерту не були надані проекти, схеми, плани систем водопостачання та каналізації на обслуговування домоволодіння АДРЕСА_1, а саме частина домоволодіння ОСОБА_4, надані не були, а також те, що прокладання мереж водопостачання та каналізації здійснюється під землею, тобто приховано, експертом визначити чи проходять фактично мережі водопостачання та каналізації ОСОБА_2 по земельній ділянці площею 92,0 кв.м. ОСОБА_1 та по земельній ділянці загального користування площею 16,0 кв.м. не надалось можливим. При цьому ОСОБА_1 пояснила, що вказані мережі не проходять по території загального користування.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували прокладання та проходження водопостачання та каналізації на обслуговування частини домоволодіння ОСОБА_2 через земельну ділянку ОСОБА_1, а так саме порушення її прав такими діями, з боку останньої суду не надано.

Отже, виходячи з принципу змагальності сторін, яким визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.12 ЦПК), суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині порушення її прав з боку ОСОБА_2 прокладанням водопостачання та каналізації є недоведеними та не підлягають задоволенню.

Крім того, вказаним вище експертним висновком було встановлено, що по земельній ділянці ОСОБА_1 та по земельній ділянці загального користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проходить трубопровід газопостачання ОСОБА_2 За результатами візуально-інструментального обстеження з вимогами нормативно-правових актів у галузі будівництва, експерт прийшла до висновку про те, що мережа газопостачання ОСОБА_2, у тому числі й частина, яка проходить по земельній ділянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 в м. Одесі не відповідає вимогам державним будівельних норм та правил, де відхилення виявлено у наступному: п.1.4, п. 2.20 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» та п. 1.2., 4.65, 14.5 ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання. Зовнішні мережі і споруди» щодо відсутності проекту, будівельного паспорту, виконавчо-технічної документації та відсутності доступу до частини газопроводу; ст. 1 Закону України від 19.06.2003р. № 963-ІУ, щодо самовільного заняття земельної ділянки, яка не була відведена ОСОБА_2, зокрема частина земельної ділянки площею 1,50 кв.м. , яка виділена в користування ОСОБА_1 та в межах якої розташований газопровід ОСОБА_2, є самовільно занятою земельною ділянкою.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги встановлення та підтвердження порушення прав ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 в частині прокладання та користування газопроводом на частині земельної ділянки належної ОСОБА_1, суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги в цій частині є обґрунтовані та в силу ст. 391 ЦК України підлягають задоволенню, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності та користуванні земельною ділянкою, площею 92,0 кв.м. та площею 16,0 кв.м. за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, у вигляді перенесення газопроводу з вказаної земельної ділянки.

Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,259, 263-265,267,268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, 1954 року народження, ((іпн.НОМЕР_2), місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1) у здійсненні права власності та користуванні земельною ділянкою, площею 92,0 кв.м. та площею 16,0 кв.м. за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2, ((іпн.НОМЕР_3) місце реєстрації: м. Одеса, АДРЕСА_1) перенести газопровід з вказаної земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_2, ((іпн.НОМЕР_3) місце реєстрації: м. Одеса, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, 1954 року народження, ((іпн.НОМЕР_2), місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1) судові витрати в розмірі 551,20 гривень.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 30 січня 2018р.

Суддя -