Провадження № 2/761/1753/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

за участю:

секретаря судового засідання - Григоренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1(далі - відповідач 1), ОСОБА_2(відповідач 2) про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 1 24.04.2008 року було укладено договір кредиту №44.29-48-538/I, згідно з яким відповідачу 1 було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 56431,00 доларів США, зі сплатою процентів в розмірі 13,50% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 24.04.2033 року. 24.04.2008 року між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки №44.02-13-528/I, відповідно до якого відповідач 2 зобов'язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем 1 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбачених договором кредиту №44.29-48-538/I від 24.04.2008 року, але в результаті порушення відповідачами умов кредитного договору станом на 29.09.2017 року, згідно розрахунку заборгованості по кредиту, у відповідачів наявна заборгованість у сумі 52156,00 доларів США та 2656,83 доларів США.

Тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів за договором кредиту №44.29-48-538/I від 24.04.2008 року заборгованість в розмірі 54812,83 грн. та судові витрати в розмірі 22042,98 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що ПАТ «Укрсоцбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника та винесення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 1 24.04.2008 року було укладено договір кредиту №44.29-48-538/I, згідно з яким відповідачу 1 було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 56431,00 доларів США, зі сплатою процентів в розмірі 13,50% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 24.04.2033 року (а.с. 5-8).

26.11.2008 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору кредиту №44.29-48-538/I від 24.04.2008 року (а.с. 9).

15.10.2014 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір про внесення змін №1 до договору кредиту №44.29-48-538/I від 24.04.2008 року (а.с. 10).

24.04.2008 року між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки №44.02-13-528/I, відповідно до якого відповідач 2 зобов'язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем 1 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбачених договором кредиту №44.29-48-538/I від 24.04.2008 року (а.с. 12-13).

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу 1 кредитні кошти в розмірі 56431,00 доларів США, що підтверджується квитанцією №027/14 від 24.04.2008 року (а.с. 11).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідачів з вимогою від 02.10.2017 року, у яких просив сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором (а.с. 19-20).

Проте, відповідачі покладені на них зобов'язання за договором кредиту №44.29-48-538/I від 24.04.2008 року та за договором поруки №44.02-13-528/I від 24.04.2008 року не виконують.

Згідно із розрахунком, станом на 29.09.2017 року, заборгованість відповідачів за договором становить 54812,83 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 52156,00 доларів США, заборгованості за відсотками - 2656,83 доларів США (а.с.22-24).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (ч. 1 ст. 533 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (Правова позиція Верховного суду України у справі за № 6-145цс14).

За офіційним курсом НБУ гривні до долару США, станом на 05.10.2017 року (2680.8805), 54812,83 доларів США у гривневому еквіваленті складає ,10 грн.

Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачі свої зобов'язання за договором кредиту №44.29-48-538/I від 24.04.2008 року належним чином не виконували, а отже зобов'язані повернути позивачу борг по кредитному договору в розмірі 54812,83 доларів США, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 22042,98 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 192, 526, 533, 553, 554, 610, 612, 1054 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (місто Київ, вулиця Ковпака, 29, код ідентифікаційний код 00039019) до ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 54812,83 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 11021,49 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 11021,49 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем, або в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - відповідачем, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення 26.02.2018 року.

Суддя