Справа № 364/530/17 Головуючий у І інстанції Моргун Г. Л.
Провадження № 22-ц/780/311/18 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 26 15.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Опришка П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Володарського районного суду Київської області від 03 листопада 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н від 16 липня 2010 року, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а також підтвердила свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку».

Зазначає, що відповідачка не виконує належним чином умови щодо повернення кредитних коштів, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом на загальну суму 65 700, 12 грн., яку просить стягнути з відповідачки на свою користь.

Заочним рішенням Володарського районного суду Київської області від 03 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, представник банку подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги того, що відповідачка погодилася із умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на сайті банку, підписавши анкету-заяву на отримання кредитних коштів, однак порушила умови кредитного договору і не повертає взятих коштів, а тому вважає висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів про наявність між сторонами укладеного відповідно до вимог закону кредитного договору і видачу відповідачу кредитних коштів, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідачка зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених вказаним договором.

Проте, позивач вважає, що відповідачка належним чином не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого за нею рахується заборгованість у розмірі 65 700, 12 грн.

Для перевірки обставин, на які посилався позивач, суд ухвалою від 26 червня 2017 року зобов'язав позивача надати для огляду в судовому засіданні оригінали документів кредитної справи ОСОБА_2 (а.с.49), однак представником банку суду цих документів надано не було.

Представником банку додано лише фотокопію анкети-заяви ОСОБА_2 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Так, в заяві міститься розділ про те, що заявник просить надати йому дебетову особисту картку (а.с.6-зворот).

Однак, зі змісту вказаної анкети-заяви та матеріалів справи вбачається, що картками із наданням кредитного ліміту і правом на користування кредитними коштами у ПАТ КБ «ПриватБанк» є: «Універсальна», «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold». Проте, жодних належних доказів про те, що відповідачка отримувала будь-яку із перелічених кредитних карток, позивачем надано не було, а дебетова картка не є жодною з перелічених кредитних карток.

Також позивач надав суду витяги із тарифів та Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.7). При цьому, копії тарифів та Умов і Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідачки.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені в ухвалах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№6-16цс15), від 22 березня2017 року (6-2320цс16) та постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року № 61-787св18.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив усі обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору, крім того банком не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом та пені, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами було досягнуто усіх істотних умов кредитного договору, згоду на які дала відповідачка, а також про те, що укладений між сторонами договір є договором приєднання та не потребує окремого підпису позичальника, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах Закону. Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Володарського районного суду Київської області від 03 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: