ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5776/17
Провадження № 2/210/69/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"18" жовтня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Тузничої А.Р.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» про стягнення грошової допомоги, не виплаченої при звільненні працівника та середнього заробітку за період затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення грошової допомоги, не виплаченої при звільненні працівника та середнього заробітку за період затримки розрахунку. Під час розгляду справи було подано уточнений позов до ДВНЗ «Криворізький державний педагогічний університет». В обґрунтування уточненого позову зазначила, що позивач відповідно до записів у трудовій книжці, працювала у ДВНЗ «Криворізький державний педагогічний університет» з 01.11.2003 року до 31.08.2017 року на посаді доцента кафедри, загальної та вікової психології. 31.08.2017 року відповідач припинив з позивачем трудові відносини, звільнив із займаної посади викладача відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України. Посада, на якій працювала позивач, входить до переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників установ, організацій, підприємств, університетів, академій, інститутів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Однак, після звільнення з посади, з причини виходу на наукову пенсію допомогу при виході на пенсію позивач не отримала. Неодноразові усні звернення до відповідача з проханням виплатити вищевказану допомогу залишились без задоволення. В день звільнення позивач звернулась до відповідача з приводу видачі довідки про заробітну плату для обчислення наукової пенсії, зазначена довідка була видана лише 02.10.2017 року. З цієї причини позивач звернулася до УПФУ, де перебувала на обліку, із заявою про перехід на наукову пенсію 04.10.2017 року, та 08.12.2017 року отримала письмове повідомленні від УПФУ щодо змін, які відбулися у пенсійному законодавстві, відповідно до яких право на наукову пенсію на даний час вона не має. Враховуючи, що на час звільнення позивача діяла редакція закону, яка передбачала право на отримання наукової пенсії та отримання грошової допомоги в звязку з виходом на наукову пенсію, позивач вважає що відповідачем порушено її гарантовані права. Тому, в останній редакції уточненого позову представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошову допомогу у звязку з виходом на пенсію, в розмірі 6-ти посадових окладів, що становить 55814,40 грн. та понесені витрати на сплату судового збору.

Ухвалою від 15.01.2018 року відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.04.2018 року замінено первісного відповідача з Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» на Державний вищий навчальний заклад «Криворізький державний педагогічний університет» та задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав викладених в уточненій позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.11.2003 року ОСОБА_4 прийнята до закладу відповідача на посаду доцента кафедри психології за контрактом терміном на 5 років (а.с. 22-24).

Наказом Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» № 130-к від 31.08.2017 року у звязку із закінченням строкового трудового договору 31.08.2017 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України ОСОБА_4 було звільнено з посади доцента кафедри загальної та вікової психології, з виплатою грошової компенсації за невикористану нею щорічну відпустку в кількості 1 календарний день за 2012/2013 навчальний рік, 1 календарний день за 2013/2014 навчальний рік, 2 календарних дня за 2014/2015 навчальний рік (а.с.42).

З пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 31.05.2016 року вбачається, що позивач ОСОБА_4 є пенсіонером за віком (а.с. 11).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про науково і науково-технічну діяльність» (в редакція, яка діяла на момент виникнення правовідносин) наукова діяльність інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання нових знань та (або) пошук шляхів їх застосування, основними видами якої є фундаментальні та прикладні наукові дослідження; науковий працівник вчений, який має вищу освіту не нижче другого (магістерського) рівня, відповідно до трудового договору (контракту) професійно провадить наукову, науково-технічну, науково-організаційну, науково-педагогічну діяльність та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації у випадках, визначених законодавством; науково-педагогічна діяльність педагогічна діяльність в університетах, академіях, інститутах та закладах післядипломної освіти, що повязана з науковою та (або) науково-технічною діяльністю.

Відповідно до п. 12 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (в редакція, яка діяла на момент виникнення правовідносин) під час виходу на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику виплачується грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат, за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників установ, організацій, підприємств, університетів, академій, інститутів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менш як: для чоловіків - 12,5 року ; для жінок - 10 років.

Таким чином, суд приходить до висновку про обовязок підприємства сплачувати грошову допомогу згідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» працівникові, що працював на підприємстві та виходить на наукову пенсію.

Разом з тим, аналізуючи п. 12 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» вбачається, що умовою отримання грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат надається працівникові саме при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника.

Однак, позивача було звільнено у звязку з закінченням строку трудового договору 31.08.2017 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України, а тому порушень зі сторони відповідача ДВНЗ «Криворізький державний педагогічний університет» під час звільнення ОСОБА_4 не встановлено, так, як їй було виплачено всі суми при звільнені.

В свою чергу, звертаючись з позовом до суду, позивачка не ставить питання щодо можливого порушення відповідачем трудового законодавства з приводу її звільнення, а посилаючись на ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» просить виплатити їй грошову допомогу в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат, а тому, суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог позивача, що відповідає ст. 13 ЦК України.

Згідно з ч. 14 ст. 37 Закону України Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» право на призначення пенсії відповідно до цього Закону мають всі особи, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Законом та які мають стаж наукової роботи, передбачений частиною другою цієї статті. Призначення пенсій таким працівникам здійснюється відповідно до частин другої - четвертої цієї статті з дня звернення за призначенням пенсії та за умови звільнення з посади наукового (науково-педагогічного) працівника, крім осіб, які працюють за строковим трудовим договором (контрактом), укладеним після досягнення пенсійного віку.

Відтак, суд приходить до висновку, що у позивача відсутнє право на отримання грошової допомоги, передбаченої ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» у звязку із відсутністю передбачених законом умов щодо її нарахування, а саме, звільнення ОСОБА_4 не з посади наукового (науково-педагогічного) працівника, а з підстав закінчення строкового трудового договору.

Крім того, суд звертає увагу, що наявність необхідного стажу наукової роботи у позивача не є єдиною умовою для нарахування вказаної вихідної допомоги у розумінні Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

У відповідності до положень ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 про стягнення грошової допомоги, не виплаченої при звільненні працівника є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», ст. 4, 12, 13, 23, 76, 80, 81, 258, 259, 263 - 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» про стягнення грошової допомоги, не виплаченої при звільненні працівника та середнього заробітку за період затримки розрахунку залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 жовтня 2018 року.

Суддя: О. В. Хлистуненко