АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа №757/7697/16-ц
Апеляційне провадження №22-ц/796/675 /2018
Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Юрчуку С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про припинення дії, яка порушує право, за апеляційною скаргою Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року,

встановила:

У лютому 2016 року Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 припинити дії щодо використання квартири АДРЕСА_1 не за призначенням, під розташування так званого «хостелу» ( для фактичного проживання від 1 до 28 осіб), не пов`язаних родинними відносинами, за плату); зобов`язати відповідачів привести квартиру АДРЕСА_1 у стан, придатний для постійного проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї людини.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації постійно звертаються мешканці багатоквартирних будинків зі скаргами на влаштування в квартирах так званих «хостелів».
Розпорядженням голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 18 січня 2016 року № 44 створено робочу групу з розгляду питань щодо виявлення фактів використання не за призначенням квартир у багатоквартирних жилих будинках Печерського району м. Києва (за участю представників управління житлово-комунального господарства, балансоутримувачів будинків, районного управління поліції, військового комісаріату, держсанепідслужби, Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві), якою проводяться рейди з перевірки квартир, які використовують під так звані «хостели», за результатами обстежень складаються акти.
Так, відповідно до акту від 20.01.2016 року №1, виходом на місце встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розміщена на другому поверсі п`яти поверхового будинку, чотирикімнатна, загальною площею 86,7 кв. м, житловою площею 57,5 кв. м, у квартирі розміщені 14 двоярусних ліжок. Перебування великої кількості сторонніх людей у будинку створює незручності як для власників квартир у будинку, так і для працівників комунальної системи, мають місце щоденні скарги від мешканців до ЖЕД «Липкижитлосервіс» про порушення санітарних норм у під`їздах, збільшення експлуатаційних витрат на будинок (велика кількість сміття) та порушення громадського спокою у вечірні та нічні години.
Дії власників квартир, які організували «хостели» в квартирах багатоквартирних будинків порушують норми цивільного та житлового законодавства, суперечать ДБН, порушують житлові права інших мешканців таких житлових будинків, а також призводять до недоотримання житлово-експлуатаційними організаціями, а отже і міським бюджетом коштів.
Посилаючись на вказані обставини, ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 319, 382, 383 ЦК України просили позов задовольнити.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» просять скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Свої доводи мотивують тим, що при прийнятті рішення судом не враховано норми матеріального права, які регулюють відносини використання власності. Зазначили, що відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Судом першої інстанції не враховано, що розташування так званого «хостелу» або гуртожитку в квартирі багатоквартирного жилого будинку є незаконним, нецільовим використанням квартири у багатоквартирному будинку, яка призначена для постійного приживання однієї сім`ї чи однієї особи.

Актами від 20.01.2016 року № 1 та від 11.10.2017 року встановлено, що квартира АДРЕСА_1 використовується не за призначенням, під «хостел». Даний факт не заперечувався і представником відповідачів у судовому засіданні. Судом не досліджено та не враховано, що квартира технічно не пристосована для проживання в ній такої кількості осіб.
В судовому засіданні представник відповідачів - ОСОБА_3 , просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення судового рішення без змін, а скарги без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 січня 2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень», з метою виявлення фактів використання не за призначенням квартир в багатоквартирних жилих будинках, представниками робочої групи, створеної відповідно до розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.01.2016 року №44, проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 .
Встановлено, що вказана квартира на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розміщена на другому поверсі п`ятиповерхового будинку, чотирикімнатна, загальною площею 86,7 кв. м, житловою площею 57,5 кв. м, у квартирі розміщені 14 двоярусних ліжок. Квартира обладнана приладами обліку ХВП, ГВП-колонки, у квартирі встановлений прилад обліку газу, про що складено акт від 20 січня 2016 року №1 (а.с.19).
Відповідно до акту від 11.10.2017 р., складеному представниками ЖЕД «Липкижитлосервіс» та затвердженого його керівником, власником квартири АДРЕСА_1 не надано дозвільні документи та погодження мешканців під`їзду щодо влаштування хостелу у квартирі багатоквартирного будинку (а.с.76).
Відповідно до відповіді Печерського УП ГУНП у м. Києві від 29.08.2017 р. , перевіркою по аналітично-інформаційній пошуковій системі «АРМОР» в період з 01.01.2016 р. по 30.08.2017 р. звернень з приводу порушень громадського порядку мешканцями квартири АДРЕСА_1 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Печерського управління поліції не реєструвалося (а.с.75).
Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Розміщення в квартирі місць для проживання інших осіб не свідчить про використання квартири не за призначенням.
Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 45 ЦПК України в редакції, що діяла на час звернення до суду з даним позовом, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 33 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України, що діяв на час розгляду справи, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки позивачами не надано жодних доказів щодо порушених відповідачами прав та інтересів мешканців будинку, інших осіб, а також доказів на підтвердження неможливості їх самостійної участі у судовому процесі.

Позивачами на обґрунтовано, які саме права власників квартир у багатоквартирному будинку, як співвласників приміщень загального користування, порушено відповідачами, та які дії відповідачів, зважаючи на положення ст. 391 ЦК України, перешкоджають вказаним особам здійснювати права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до п. 4.16 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» районні в місті Києві державні адміністрації забезпечують захист майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва.
Доказів порушення відповідачами майнових або немайнових прав територіальної громади м. Києва суду надано не було.
Розглядаючи зазначений позов, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: