Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2018 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Білик Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У позові до суду ОСОБА_1 свої вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який розірвано 17.09.2015 року. Відповідач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування. Для приведення житлового будинку в належний вигляд та створення умов для проживання сім'ї сторони провели у ньому ремонті роботи, добудували добудову, яку обладнали кухнею, ванною кімнатою, коридором. Обклали будинок цеглою та провели до нього газ та воду. Для проведення зазначених робіт, 29.09.2008 року, сторони отримали у ВАТ «ВТБ «Банк» споживчий кредит в сумі 25 000 грн. який оформили на ім'я ОСОБА_2 та отримали 15000 грн. від батьків позивача. В подальшому кредит повністю виплатили за спільні кошти подружжя. Позивач вважає, що вона як дружина має право на ? частку вартості вкладених коштів у добудову будинку, проведення газу та води, обкладання хати цеглою, заміни 4 вікон на пластикові. Добровільно вирішити питання про сплату коштів відповідач не бажає. ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь ? частину коштів, які вкладені на будівництво добудови до будинку, проведення ремонтних робіт, проведення газопостачання та водопостачання до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та стягнути витрати по справі.

У судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги. З врахуванням висновку будівельно-технічної експертизи та індексу інфляції по Україні з січня 2008 по жовтень 2017, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь ? частину коштів, які вкладені на будівництво добудови до будинку, проведення ремонтних робіт, проведення газопостачання та водопостачання до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, у розмірі 56 727 грн. 83 коп. та стягнути витрати по справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач по справі ОСОБА_2 у судове засідання жодного разу не з'явився без поважної причини, причину неявки не вказав, був повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується поштовими рекомендованими повідомленнями. Був оповіщений у встановленому порядку про час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення про виклик до суду у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження в газеті «Вінниччина» № 99 від 22.12.2017 року за останнім відомим місцем його проживання, до суду не з'явився без поважних причин. Позову не оспорив.

Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що позивач є його дочкою. Він з дружиною та дочкою продали стару хату та за виручені кошти проводили будівельно- ремонті роботи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, сторони отримали кредит в банку у сумі 25000 грн. Були виконанні наступні роботи: перекрили будинок шифером, обклали цеглою, укріпили фундамент, поміняли вікна на пластикові, добудували добудову у якій розмістили кухню, ванну та туалет.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що вона є матір'ю позивача. Вони з чоловіком проводили будівельно-ремонті роботи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. А саме: перекрили будинок шифером, обклали цеглою, укріпили фундамент, поміняли вікна на пластикові, добудували добудову у якій розмістили кухню, ванну та туалет.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що позич та її батьки купали в нього шифер на перекриття даху.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він є приватний підприємець. Батько позивачки попросив його зробити дочці і зятю ремонт в будинку. Свідок направив бригаду. Провели будівельно-ремонті роботи. Гроші за роботу платив батько позивача.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він будівельник та допомагав проводили будівельно-ремонті роботи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. Кошти за роботу платив батько позивача.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він будівельник та допомагав проводили будівельно-ремонті роботи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. Кошти за роботу платив батько позивача.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити частково. До такого висновку суд дійшов з наступного.

29 серпня 2004 року у виконкомі Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області сторони уклали шлюб, актовий запис № 17. Шлюб розірвано рішенням Барського районного суду 17 вересня 2015 року.

Під час перебування у шлюбі відповідачу ОСОБА_2 було подаровано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу 03 вересня 2008 року за реєстром № 1144, що підтверджується довідкою КП «Барське районне бюро технічної інвентаризації» № 23 від 29 лютого 2016 року.

В період зареєстрованого шлюбу сторонами, для приведення житлового будинку в належний вигляд та створення умов для проживання сім'ї, проведено у ньому ремонті роботи, добудовано добудову, яку обладнано кухнею, ванною кімнатою, коридором, обкладено будинок цеглою та проведено до нього газ та воду. Факт проведення газу до будинку підтверджується Проектом газопостачання житлового будинку, який розроблявся на підставі договору № 476 від 04 серпня 2011 року. Проект на газопостачання виготовлявся на житловий будинок з добудовою, що підтверджується планом, який є в проекті. Для газопостачання подружжям придбано матеріали на 248 грн. 55 коп. по накладній від 04 серпня 2011 року.

Для проведення зазначених робіт, 29.09.2008 року, сторони отримали у ВАТ «ВТБ «Банк» споживчий кредит № 29-08/702 S, в сумі 25 000 грн., який оформили на ім'я ОСОБА_2 та отримали 15000 грн. від батьків позивача. В подальшому кредит повністю виплатили за спільні кошти подружжя.

Відповідно до положень ч. 4 ст.. 65 СК України договір позики, який укладено одним з подружжя створює обов'язок для іншого з подружжя, оскільки кошти, отримані за вказаним договором, використані в інтересах сім'ї.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини і навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об'єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об'єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об'єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об'єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Головним критерієм поділу майна як об'єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); в разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні. (ПРАВОВИЙ ВИСНОВОК ВСУ у справі № 6-1447цс17).

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в його набутті.

Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно повідомлення Головного управління статистики у Вінницькій області № 03.3-36/767/10288 від 27.11.2017 величина індексу споживчих цін (індексу інфляції) по Україні становить: 2011 рік -104,6; 2012 - 99,8; 2013 - 100,5; 2014-124,9; 2015 - 143,3; 2016- 112,4; 2017 (січень-жовтень) - 111,5.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1765/17-21 від 14.07.2017 року вартість будівельних, ремонтно-будівельних робіт (заробітна плата ) у житловому будинку АДРЕСА_1, станом на час їх виконання (2009-2011 р.р.) складала 5 583,20 грн.

З урахуванням величини індексу споживчих цін (індексу інфляції) по Україні вартість будівельних, ремонтно-будівельних робіт (заробітна плата ) у житловому будинку АДРЕСА_1, станом на жовтень 2017 року складає: 13 138,88 грн. (5 583,20 х 104,6 = 5840; 5840,00 х 99,8 = 5828,32; 5828,32 х 100,5 =5857,46; 5857,46 х 124,9 = 7315,96; 7315,96 х 143,3 = 10483,77; 10483,77 х 112,4 =11783,75; 11783,75 х111,5 =13138,88).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1765/17-21 від 14.07.2017 року вартість будівельних матеріалів для проведення будівельних, ремонтно-будівельних робіт у житловому будинку АДРЕСА_1, станом на час їх виконання (2009-2011 р.р.) складала 35791,55 грн.

З урахуванням величини індексу споживчих цін (індексу інфляції) по Україні вартість будівельних матеріалів для проведення будівельних, ремонтно-будівельних робіт у житловому будинку АДРЕСА_1, станом на жовтень 2017 року складає: 84228,37 грн. (35791,55 х 104,6 = 37437,96; 37437,96 х 99,8 = 37363,08; 37363,08 х 100,5 =37549,89; 37549,89 х 124,9 =46899,81; 46899,81 х 143,3 = 67207,42; 67207,42 х 112,4 =75541,14; 75541,14 х111,5 =84228,37).

Загалом вартість будівельних, ремонтно-будівельних робіт та вартість будівельних матеріалів з урахуванням індексу інфляції станом на жовтень 2017 року складає 97367,25 грн. Тому, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 48683,62 грн. грошової компенсації за належну її частину у спільному майні подружжя.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, тому з урахуванням вищевикладеного та вимог Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 473,03 грн. по сплаті судового збору; 4249,78 грн. витрат пов'язаних з проведенням експертизи; 2574,59 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а загалом 7297,40 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 229, 264, 265, 273, 268,280,281 ЦПК України; ст.ст. 57, 60, 61, 62, 69, 70, 71 СК України, суд -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 48683,62 грн. грошової компенсації за належну її частину у спільному майні подружжя, а саме ? частину коштів, які вкладені на будівництво добудови до будинку, проведення ремонтних робіт, проведення газопостачання та водопостачання до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та 7297,40 грн. понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а загалом 55981,02 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем, або в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - відповідачем, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: