Справа № 357/474/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква в залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ Київської області, відділу державної реєстрації управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, ТОВ «Агроекспортгруп», третя особа : ТОВ «Біл-Корм», КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», КП БМР ЖЕК №6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зняття арешту, визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що у провадженні Білоцерківського міського відділу ДВС перебувають виконавчі провадження з виконавчого листа №2-2606/2011 та державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2, зокрема було накладено арешт на 12 об'єктів - нежитлові приміщення в АДРЕСА_1, але позивач вважає що зазначені об'єкти є його власністю, оскільки підстава за якою було зареєстроване право власності на ці об'єкти за ОСОБА_2 - відпала, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду від 11.12.2008 року про затвердження мирової угоди була скасована 21.09.2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що свідчить про повернення сторін у попередній стан і є підставою для скасування запису в ЄДРРП прав на нерухоме майно власника ОСОБА_2 Однак, реєстраційна служба Білоцерківського МРУЮ Київської області відмовила вносити запис про скасування державної реєстрації речових прав ОСОБА_2, а тому позивач, неодноразово уточнюючи в судовому засіданні свої позовні вимоги, просив суд (Т.2 а.с.37-45) :

1) визнати мирову угоду від 08.12.2008 року щодо передачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 у приватну власність та визнання права власності на нерухоме майно - дванадцять нежитлових будівель :

нежитлової будівлі за літерою «І», загальною площею 806,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

нежитлової будівлі літера «З», загальною площею 533,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

нежитлової будівлі літера «К», загальною площею 585,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4

нежитлової будівлі літера «Ж», загальною площею 524,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5

нежитлової будівлі літера «Л», загальною площею 51,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6

нежитлової будівлі літера «Є», загальною площею 778,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7

нежитлової будівлі літера «Г», загальною площею 875,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8

нежитлової будівлі літера «Д», загальною площею 807,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9

нежитлової будівлі «В», загальною площею 809,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10

нежитлової будівлі літера «А», загальною площею 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11

нежитлової будівлі літера «Н», загальною площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12

нежитлової будівлі літера «Б», загальною площею 182,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13

2) визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на ці дванадцять об'єктів;

3) зобов'язати відділ Державної Реєстрації управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради здійснити скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на дванадцять вказаних об'єктів нерухомого майна;

4) зняти арешт з перелічених вище об'єктів нерухомого майна;

5) виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна записи про обтяження № 10152181 від 23.06.2015р., № 10152214 від 23.06.2015р., № 10151961 від 23.06.2015р. №15072695 від 23.06.2015р., № 15074665 від 23.06.2015р., № 15075844 від 23.06.2015р., № 15076781 від 23.06.2015р., № 10151682 від 23.06.2015р., № 10151754 від 23.06.2015р., №10151886 від 23.06.2015р., № 10152149 від 23.06.2015р., № 10151815 від 23.06.2015р.;

6) виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна записи про обтяження № 15072908 від 18.02.2016р., №15074817 від 18.02.2016р., №15075934 від 18.02.2016 р., №15076835 від 18.02.2016 р. про арешт нерухомого майна , внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.02.2016року у виконавчому провадженні №47939187;

7) визнати неправомірним винесення та недійсними рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №30150028 від 22.06.2016р., № 30152644 від 22.06.2016р., № №30153902 від 22.06.2016р., №30154781 від 22.06.2016р. на нежитлові будівлі АДРЕСА_1;

8) виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна записи про право власності № 15072528 від 16.06.2016р.. № 15074577 від 16.06.2016р., №15075802 від 16.06.2016р., №1507540 від 16.06.2016 р. на об'єкти нерухомого майна - нежитлові будівлі під літ. «В», загальною площею 809,9 кв.м., по АДРЕСА_10, під літ. «Є» загальною площею 778,6 кв.м. по АДРЕСА_14, під літ. «Д» загальною площею 807,8 кв.м., по АДРЕСА_9, під літ «Г» загальною площею 875,3 кв.м. по АДРЕСА_8 відповідно за ТОВ «Агроекспертгруп»;

9) зобов'язати відділ Державної реєстрації управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради здійснити скасування державної реєстрації прав влансті за ТОВ «Агроекспертгруп» на вказані 4 об'єкти нерухомого майна під літ «В», «Є», «Д», «Г»;

10) зобов'язати відділ державної реєстрації управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради здійснити реєстрацію права власності за позивачем ОСОБА_1 на об'єкти нерухомого майна :

нежитлової будівлі за літерою «І», загальною площею 806,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

нежитлової будівлі літера «З», загальною площею 533,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

нежитлової будівлі літера «К», загальною площею 585,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4

нежитлової будівлі літера «Ж», загальною площею 524,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5

нежитлової будівлі літера «Л», загальною площею 51,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6

нежитлової будівлі літера «Є», загальною площею 778,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7

нежитлової будівлі літера «Г», загальною площею 875,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8

нежитлової будівлі літера «Д», загальною площею 807,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9

нежитлової будівлі «В», загальною площею 809,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10

нежитлової будівлі літера «А», загальною площею 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11

нежитлової будівлі літера «Н», загальною площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12

нежитлової будівлі літера «Б», загальною площею 182,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13

11) стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнений позов.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позов не визнали.

Представник відповідача ТОВ «Агроекспортгруп» позов не визнала.

Представник відповідача Білоцерківського відділу ДВС ГТУЮ Київської області позов не визнала.

Відповідач - відділ Державної реєстрації управління адміністративних послуг та треті особи по справі ТОВ «Біл-Корм», КП БЦ МР «Білоцерківтепломережа», КП БМР ЖЕК №6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не направили в судове засідання своїх представників, про день та час розгляду справи були неодноразово повідомлені належно, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Потіївської сільської ради 09.07.2008 року за позивачем ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на об'єкти : нежитлової будівлі за літерою «І», загальною площею 806,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; нежитлової будівлі літера «З», загальною площею 533,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлової будівлі літера «К», загальною площею 585,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; нежитлової будівлі літера «Ж», загальною площею 524,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлової будівлі літера «Л», загальною площею 51,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6; нежитлової будівлі літера «Є», загальною площею 778,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7; нежитлової будівлі літера «Г», загальною площею 875,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8; нежитлової будівлі літера «Д», загальною площею 807,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9; нежитлової будівлі «В», загальною площею 809,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10; нежитлової будівлі літера «А», загальною площею 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 ; нежитлової будівлі літера «Н», загальною площею 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12; нежитлової будівлі літера «Б», загальною площею 182,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13. Зазначене підтверджено копіями свідоцтв про право власності на нерухоме майно (Т.1 а.с.31-42).

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 27.01.2016 року було задоволено позов ОСОБА_6 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики в сумі 220 000 грн. та штраф в сумі 20 000 грн., вирішено питання судових витрат.

Також, встановленим є те, що 11.12.2008 року за поданням державного виконавця про прийняття мирової угоди між сторонами по вищезазначеній цивільній справі за позовом ОСОБА_2. про стягнення з ОСОБА_1 суми позики та штрафу, в порядку виконання рішення суду було затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за якою ОСОБА_1 визнав заборгованість перед ОСОБА_2 в 240 000 грн. та в рахунок погашення цього боргу передав у приватну власність ОСОБА_2 наступні нежитлові будівлі : під літерою «І», загальною площею 806,7 кв.м., по АДРЕСА_2; під літерою «З», загальною площею 533,3 кв.м., по АДРЕСА_3 ; під літ. «К», загальною площею 585,2 кв.м., по АДРЕСА_4; під літ. «Ж», загальною площею 524,5 кв.м., по АДРЕСА_5 ; під літ. «Л», загальною площею 51,4 кв.м., по АДРЕСА_6; під літ. «Є», загальною площею 778,6 кв.м., по АДРЕСА_7; під літ. «Г», загальною площею 875,3 кв.м., по АДРЕСА_8; під літ. «Д», загальною площею 807,8 кв.м., по АДРЕСА_9; під літ. «В», загальною площею 809,9 кв.м., по АДРЕСА_10; під літ. «А», загальною площею 32,3 кв.м., по АДРЕСА_11 ; під літ. «Н», загальною площею 16,4 кв.м., по АДРЕСА_12; під літ. «Б», загальною площею 182,1 кв.м., по АДРЕСА_13. Зазначене підтверджено копією мирової угоди та ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 11.12.2008 року про затвердження мирової угоди в порядку виконання рішення у справі № 2-7917/2008р. (Т.1 а.с.61-62).

Встановленим є те, що 21.09.2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 24.11.2008 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27.01.2016 року у справі№2-7917/2008 (Т.1 а.с.138-141) .

Судом встановлено, що після скасування в судовому порядку ухвали про затвердження мирової угоди позивач звертався до державного реєстратора Білоцерківської міської ради з заявою про реєстрацію за собою права власності на зазначені об'єкти нерухомості та рішенням державного реєстратора отримав відмову у державній реєстрації права власності на нежитлові будівлі. Зазначене підтверджено копіями рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень (Т. 1 а.с.48-59).

Також, слід зазначити, що при новому розгляді справи за позовом ОСОБА_2 про стягнення боргу, 01.12.2017 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду було позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики 220 000 грн. та штраф в сумі 20 000 грн. Дане рішення суду станом на 19.01.2018р. не набрало законної сили. Позивач ОСОБА_2 підтримував позов про стягнення боргу з ОСОБА_1, не наполягав на дійсності мирової угоди за якою йому було передано ОСОБА_1 в рахунок цього ж боргу 12 нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 (Т.3 а.с.183-186).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на положення ст.ст. 15,16,ч.1 ст. 216, ч.1ст. 203,228,319,328,392 ЦК України та, щодо зняття обтяження із спірного майна, позивач посилається на ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, сторона позивача доводила в судовому засіданні неправомірне набуття ТОВ «Агроекпортгруп» права власності на чотири об'єкти із 12 об'єктів нерухомого майна, які отримав ОСОБА_2 за мировою угодою та в подальшому передав ТОВ «Агроекспортгруп».

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно, не з?єднане з конкретними вимогами про повернення майна чи усунення інших перешкод, не зв?язаних з позбавленням володіння.

Згідно ч.3 ст. 216 ЦК України правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Аналізуючи положення ч. 3 ст. 216 ЦК України, вбачається, що наслідки недійсності правочину передбачені ч. 1 та 2 ст. 216 ЦК не є виключними і законом можуть встановлюватись особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів, тобто ЦК встановлює певну прив'язку, особливих правових наслідків до окремих видів недійсності правочинів. Такі «окремі» види недійсності правочинів, зокрема встановлені в ст.ст. 220-235 ЦК України. Тобто, з наведеного вбачається, що наслідки недійсності правочинів передбачені ст.ст. 216, 220-235 ЦК не є виключними.

Позивач посилається на положення ст. 228 ЦК України, та вказує, що мирова угода від 08.12.2008 року укладена позивачем та ОСОБА_2 в порядку виконання рішення суду є недійсною з моменту її укладення, тобто з 08.12.2008року, оскільки були порушені права третьої особи ОСОБА_3 При цьому позивач просить визнати за собою право власності на спірне майно. З викладених обставин, якими позивач обґрунтовує свій позов, тобто, з наведених підстав - зазначена позовна вимога про визнання права власності є необґрунтованою. Правове обгрунтування необхідності захисту саме прав позивача не відповідає підставі (обгрунтуванню) позову.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку, позивачем невірно обрано спосіб захисту цивільного права, оскільки Відповідно до положень ст. 387, та до ч.3. ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Якщо таке майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право його витребувати від добросовісного набувача у всіх випадках (правова позиція ВС України у справі 6-1168цс15).

Також, однією із позовних вимог по даній справі є зняття обтяження із спірних об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Однак, як зазначено вище, не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання права власності за позивачем на 12 спірних об'єктів та скасування права власності ОСОБА_2 і ТОВ «Агроекспортгруп» на ці об'єкти із наведених в позові підстав, а тому похідна вимога про зняття арешту з майна, теж не підлягає до задоволення.

Крім того, як було встановлено судом, дане обтяження на спірні об'єкти нерухомого майна було здійснено за заявою позивача. Так, державний виконавець в рамках виконання зведеного ВП № 52229453 де боржником є ОСОБА_2, застосував заходи примусового виконання згідно ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягувачами за зведеним виконавчим провадженням є позивач та треті особи по справі ТОВ «Біл-Корм», КП БМР «Білоцерківтепломережа», КП БМР ЖЕК №6.

Відповідно до ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Таким чином, нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття в судовому порядку обтяження з майна боржника за заявою стягувача.

Також, суд, в процесі розгляду даної справи,керуючись ч.5 ст. 12 ЦПК України, сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, неодноразово звертав увагу сторони позивача на суб'єктивний склад справи, вказував в даному судовому процесі на неналежного відповідача - відділ державної реєстрації управління адміністративних послуг в справі, оскільки відповідно Положення про управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від «24» березня 2016 року №118-08- VIІІ, Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, є самостійним структурним пiдроздiлом мiської ради i утворюється її рішенням з метою здійснення матеріально-технічного та організаційного забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг при Білоцерківській міській раді. Управління підпорядковується міському голові та є підзвітним і підконтрольним міській раді, та не має статусу окремої юридичної особи. Крім того, спірне майно перебуває на території Білоцерківського району а не в м. Біла Церква. Однак, сторона позивача не подала клопотання про заміну відповідача, чи залучення співвідповідача у справі (ст.51 ЦПК України).

На підставі вище викладеного, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та не підлягає до задоволення з наведених підстав.

А тому керуючись ст.ст. 15,16,203,216,228,328,ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. , ст.ст. 10,12,19,81,82,258,263,264,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ Київської області, відділу державної реєстрації управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, ТОВ «Агроекспетгруп», третя особа : ТОВ «Біл-Корм», КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», КП БМР ЖЕК №6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зняття арешту, визнання права власності на майно - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 29.01.2018 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

Суддя О. Я. Ярмола