Справа № 500/7196/17
Провадження № 2/500/613/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 12.02.2018 року уточнив та просить визнати за ним, в порядку спадкування, право власності на 3/7 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, свої вимоги мотивує тим, що вищевказаний житловий будинок належить ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та відносився до типу колгоспного двору, а отже кожному з них належало по 1/7 частці будинку. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_9 померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 1/7 частка вищевказаного будинку.Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_9 являються син ОСОБА_4 та чоловік ОСОБА_6, які прийняли спадщину, шляхом спільного проживання з померлою. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_6, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 3/14 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 являються син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_8. Позивач прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем. ОСОБА_8 спадщину не прийняла, окрім того нею була подана до державного нотаріусу заява про відмову від прийняття спадщина на користь позивача. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

23.01.2017 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до суду з зустрічним позовом, яким просять визнати за ними право власності на 4/7 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, в рівних частках кожному, мотивуючи свої вимоги тим, що вищевказаний житловий будинок належить ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8. Вищевказаний житловий будинок станом на 14.04.1991 року відноситься до типу колгоспного двору, належить на праві спільної сумісної власності, в той же час у первісній позовній заяві йдеться про визнання права власності на частку у цьому будинку. Одночасне існування права спільної сумісної та спільної часткової власності на будинок, позбавить сторони можливості реєстрації права власності на вказаний будинок.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2018 року зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно був прийнятий та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення.

Представник відповідачів ОСОБА_3 в судовому засіданні первісні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Вислухавши думки представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №1002 двір по АДРЕСА_3 станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного та на цю дату в будинку були зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 984 від 20.05.2016 року та довідкою виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 985 від 20.05.2016 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 02.04.2003 року, виданого Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_9 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/7 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50611426 від 19.01.2018 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року - відсутня.

Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті ОСОБА_9 являються:

-чоловік ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_7, виданим виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Суворівського району Одеської області 01.10.1958 року;

-син ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8, виданим виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Суворівського району Одеської області 12.10.1960 року;

-донька ОСОБА_8, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9, Утконосівським сільським бюро реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського району Одеської області 22.11.1964 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_10, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, відповідно до якого ОСОБА_11 змінила прізвище на «ОСОБА_11».

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 984 від 20.05.2016 року, на час смерті ОСОБА_9 та протягом 6 місяців з дня її смерті, спільно з нею з кола спадкоємців першої черги проживав ОСОБА_4 та чоловік спадкодавця ОСОБА_6, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 разом із спадкодавцем не проживала та з заявою про прийняття спадщини не зверталась.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. за №2160/02-14 від 17.12.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відповідно до пп. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кдексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю; відповідно до пп. 4.14 п. 4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: … склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно довідки, виданої Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 20.05.2016 року за № 984, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_4 належить власникам ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності і не визначена частка, яка належить ОСОБА_9, на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також оригінал документа, що посвідчує право власності на вищевказану частку житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я спадкодавця ОСОБА_9, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 від 23.03.2004 року, виданого Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/7 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 та 1/14 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_5, яку він прийняв після смерті ОСОБА_9.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 08.04.2003 року секретарем виконавчого комітету Утконосівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі № 580, ОСОБА_6 заповів сертифікат на земельний пай серії НОМЕР_12 в розмірі 2,08 га в СК «Вікторія» ОСОБА_6.

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50611520 від 19.01.2018 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., заповіт ОСОБА_6 від 08.04.2003 року, зареєстрований за № 1016, не змінювався та не скасовувався.

Відповідно до ст. 1245 ЦК України - частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Виходячи з наведеного, спадкове майно, до якої входить 3/14 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_5, що належать ОСОБА_6, спадкується за законом.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_6 являються:

-син ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8, виданим виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Суворівського району Одеської області 12.10.1960 року;

-донька ОСОБА_8, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9, Утконосівським сільським бюро реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського району Одеської області 22.11.1964 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_10, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, відповідно до якого ОСОБА_11 змінила прізвище на «ОСОБА_11».

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

ОСОБА_8 спадщину не прийняла, окрім того нею була подана заява про відмову від прийняття спадщина на користь ОСОБА_4, що підтверджено відповідною заявою від 14.09.2004 року, зареєстрованою в реєстрі за № 2-4329, посвідченою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., яка міститься в матеріалах спадкової справи.

Судом встановлено, що згідно довідки Утконосівської сільської ради № 985 від 20.05.2016 року, на час смерті ОСОБА_6 спільно з ним з кола спадкоємців першої черги проживав ОСОБА_4, тобто вважається таким, який прийняв спадщину.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. за №2161/02-14 від 17.12.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що відповідно до пп. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кдексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю; відповідно до пп. 4.14 п. 4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: … склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно довідки, виданої Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 20.05.2016 року за № 985, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_4 належить власникам ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності і не визначена частка, яка належить ОСОБА_9, на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також оригінал документів, що посвідчує право власності на вищевказану частку житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я спадкодавців ОСОБА_6 та ОСОБА_9, які були б зареєстровані у встановленому законом порядку, відсутні.

Оскільки ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 станом на 14 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані в житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1, який станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору, про що наявні відомості в погосподарській книзі Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, а отже набули право власності на нерухоме майно на підставі, що не заборонена законом, їх права на спірне майно ніким не оскаржується, сама незаконність набуття права власності не встановлена судом, однак позивачі позбавлені можливості розпоряджатися належним їм майном та не можуть зареєструвати право власності на належну їм частину житлового будинку, а тому суд вважає зустрічні позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги, що в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідне спадкове майно оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача за первісним неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє первісний позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1228, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: 68645, АДРЕСА_1) до ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, місце проживання: 68645, АДРЕСА_1), ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, місце проживання: 68645, АДРЕСА_1), ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_6), ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5, місце проживання: АДРЕСА_7) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: 68645, АДРЕСА_1, право власності на 3/7 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, місце проживання: 68645, АДРЕСА_1), ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, місце проживання: 68645, АДРЕСА_1), ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_6), ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5, місце проживання: АДРЕСА_7) до ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: 68645, АДРЕСА_1) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, місце проживання: 68645, АДРЕСА_1, право власності на 1/7 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, місце проживання: 68645, АДРЕСА_1, право власності на 1/7 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_6, право власності на 1/7 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5, місце проживання: АДРЕСА_7, право власності на 1/7 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 21.02.2018 року.

Суддя: О.Я.Присакар