Постанова

Іменем України

05 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 569/8961/16-ц

провадження № 61-36726св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»,
відповідач - ОСОБА_4,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 11 квітня 2018 року у складі судді Боймиструка С. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (далі - ПАТ АКБ «Індустріалбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 27 квітня 2007 року між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти у сумі

40 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних терміном з 27 квітня 2007 року по 25 квітня 2027 року включно.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором,

27 квітня 2007 року між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_4 укладений договір застави нерухомого майна (іпотеки), предметом якої

є двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору у розмірі 27 592,16 доларів США та 24 529,73 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 21 964,68 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 03 липня 2015 року

по 02 липня 2016 року включно - 5 628,16 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом за період з 03 липня 2015 року по 02 липня 2016 року - 24 529,73 грн.

У травні 2017 року ПАТ АКБ «Індустріалбанк» звернулося до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просило суд стягнути з

ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором

від 27 квітня 2007 року у розмірі 33 930,26 долари США та 66 283,10 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 25 502,46 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 8 427,80 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 66 283,10 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня

2017 року позов ПАТ АКБ «Індустріалбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2007 року в сумі 33 930,26 доларів США та 66 283,10 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору тягне настання цивільно-правової відповідальності, яка передбачена статтями 525, 526, 549, 629, 1050,

1054 ЦК України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 21 лютого

2018 року ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 03 березня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, надати документ про сплату судового збору у розмірі 22 012,87 грн.

Роз'яснено, що в разі не усунення у визначений судом термін недоліків, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

04 квітня 2018 року ОСОБА_4 подала до апеляційного суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що кредитний договір був укладений на придбання нерухомості

(на споживчі цілі) під заставу нерухомості, а тому вона звільнена від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Також відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 11 квітня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненської міського суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року визнано неподаною та такою, що підлягає поверненню особі, яка її подала, на підставі статей 185, 357 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що при подачі апеляційної скарги відповідач не сплатила судовий збір, який необхідно було сплатити,

у розмірі 22 012,87 грн. Крім того, з позовом за захистом своїх порушених прав і законних інтересів (стягнення заборгованості за договором кредиту) звернувся банк, a тому ОСОБА_4 як відповідач по справі не звільнена від сплати судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 уклала з ПАТ АКБ «Індустріалбанк» кредитний договір фізичних осіб на придбання нерухомості/на споживчі цілі під заставу нерухомості. Тому при розгляді спорів, що виникають з умов виконання вказаного договору застосовуються положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків апеляційного суду не спростовують.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року позов ПАТ АКБ «Індустріалбанк» задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції,

ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 03 березня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, надати документ про сплату судового збору у розмірі 22 012,87 грн.

Роз'яснено, що в разі не усунення у визначений судом термін недоліків, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України доапеляційної скарги, якаоформлена з порушеннямвимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) ставка судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі

1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

04 квітня 2018 року ОСОБА_4 подала до апеляційного суду клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 11 квітня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненської міського суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року визнано неподаною та такою, що підлягає поверненню особі, яка її подала на підставі статей 185, 357 ЦПК України.

Отже, апеляційний суд виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 03 березня 2018 року, не сплатив судовий збір та не надав документу про сплату судового збору, у зв'язку з чим правомірно на підставі статей 185, 357 ЦПК України визнав апеляційну скаргу ОСОБА_4 неподаною та повернув особі, яка її подала.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_4 звільнена від сплати судового збору як споживач не заслуговують на увагу, оскільки у вказаній справі з позовом звернувся банк та справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій заявник є відповідачем у справі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя (справа «Креуз проти Польщі»), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Це пов'язано з тим, що, на думку Європейського суду з прав людини, судовий збір є таким обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів (справа «Шишков проти Росії»).

Наведені у касаційній скарзі доводи про порушення судом апеляційної інстанції приписів процесуального законодавства не знайшли підтвердження у матеріалах справи, а тому підстав для скасування ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 11 квітня 2018 року у справі

№ 569/8961/16-ц немає.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 11 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк