АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/1896/16-ц Номер провадження 22-ц/786/482/18Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

Головуючого - судді-доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року, ухвалене суддею Бондарь В.А., повний текст рішення складено - дати не вказано

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4 - мати ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (пай) розміром 5,38 га, яка знаходиться на території Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області. Після шести місяців з часу відкриття спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Лохвицької державної нотаріальної контори Полтавської області для оформлення своїх спадкових прав, але йому було відмовлено у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Вважає, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, тому він змушений звернутися до суду і просить суд визначити додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини.

РішеннямЛохвицького районного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Рішення місцевого суду від 06 грудня 2017 року мотивоване тим, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини без поважних причин, які могли б бути пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для звернення його до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а тому правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції при ухваленні рішення суду допустив неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що протягом шести місяців він звертався за консультацією до нотаріуса, але у зв»язку з тим, що не мав оригінал свідоцтва про смерть спадкодавця та свого свідоцтва про народження, не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини, крім цього, його співмешканка перебувала на лікуванні із захворюванням серця та потребувала догляду, вказане стало причиною пропуску строку подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, спадщину прийняв онук спадкодавця, який є спадкоємцем п'ятої черги за законом згідно вимог ст. 1265 ЦК України, усунувши таким чином від спадщини спадкоємця першої черги за законом, яким він є.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачі до суду не подали.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, вбачається що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, що підтверджується повторною копією свідоцтва про смерть від 28.12.2015 року, виданого Відділом ДРАЦС Лохвицького управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №37, є матір»ю ОСОБА_2, що підтверджується повторною копією свідоцтва про народження від 28.12.2015 року, виданого виконкомом Клюшниківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, актовий запис №31 (а.с. 5,8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (пай) розміром 5,38 га, яка знаходиться на території Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на земель, серії ІІІ-ПЛ № 057217, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2001 року АЕЕ № 001509, зареєстрованого 27.09.2001 року у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №833 (а.с. 7).

ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері та отримав відмову в оформленні спадщини від 01.12.2017 року №721/02-14 Другої лохвицької державної нотаріальної контори, на підставі якої позивачу рекомендовано звернутися до суду з позовом для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 29).

До нотаріальної контори протягом шести місяців заяву про відмову від спадщини чи про прийняття спадщини ОСОБА_3 не подавав, що підтверджується відповіддю від 15.11.2017 року №673/01-16 Другої лохвицької державної нотаріальної контори, із якої вбачається, що спадкова справа заводилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року за №77/2015 після смерті 19.04.2015 року ОСОБА_4. Від імені спадкодавця заповіти не посвідчувалися. Відповідно до ст.1270 ЦК України спадщину після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року прийняв ОСОБА_3, внук спадкодавця, що підтверджується заявою. Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №49887696 - інших спадкоємців немає (а.с. 25).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд правильно виходив із того, що за законом поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов'язком спадкоємця є доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини перед судом, а саме з моменту її відкриття до моменту звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Позивач по справі не надав суду докази поважності пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, його посилання на те, що він здійснював догляд за співмешканкою не є поважною причиною, доказів на підтвердження того, що співмешканка не може самостійно пересуватися чи має такий незадовільний стан здоров»я, що створювало складнощі для вчасного звернення до нотаріуса, позивачем не надано, крім цього, судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач не проживав зі спадкодавцем, що ним не заперечувалося у суді.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

З матеріалів справи вбачається, що поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач обґрунтовує тим, що у зв'язку із юридичною необізнаністю він невірно трактував вимоги ст. 1270 ЦК України, а будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом, вважав, що заяву про прийняття спадщини він має право подати в будь-який час. Крім цього, на час смерті спадкодавця його співмешканка ОСОБА_5, з якою він проживав у фактичних шлюбних відносинах на протязі 12 років, перебувала на лікуванні із захворюванням серця і потребувала догляду.

На підтвердження вказаних обставин позивач не надав належних та допустимим доказів хвороби співмешканки, потребування нею догляду тощо, тому зазначені причини суд першої інстанції правильно не визнав поважними, є правильним висновок суду про необґрунтованість вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що протягом шести місяців він звертався за консультацією до нотаріуса, але у зв»язку з тим, що не мав оригіналу свідоцтва про смерть спадкодавця та свого свідоцтва про народження, тому не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини, не заслуговують на увагу, оскільки на ці обставини позивач не посилався в позовній заяві, вони не були предметом дослідження у суді першої інстанції, у позові позивач вказував, що звернувся до нотаріуса після шести місяців із часу смерті спадкодавця.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, у редакції яка була чинна на час ухвалення рішення суду, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що він був юридично необізнаний з вимогами ст.1272 ЦК України та вважав, що заяву про прийняття спадщини він може подати в будь-який час, оскільки згідно ст. 68 ч. 2 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Також не заслуговують доводи апеляційної скарги про те, що співмешканка позивача страждала на хворобу серця, потребувала лікування та догляду, оскільки позивач не надав жодного доказу на підтвердження цих обставин.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що судом не було допитано в якості свідка державного нотаріуса, що призвело до неповного з»ясування обставин справи, оскільки клопотання про допит цього свідка було знято представником позивача, як вбачається із журналу судового засідання (а.с. 35).

Доводи апеляційної скарги про те, що у спадковій справі відсутня заява позивача про відмову від прийняття спадщини, не впливають на вирішення спору.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що спадщину прийняв онук спадкодавця, який є спадкоємцем п»ятої черги на спадкування за законом, усунувши таким чином від спадщини спадкоємця першої черги за законом, оскільки спадкоємці, які вважають, що мають право на спадщину, мають рівні права у визначений законом строк подати відповідну заяву нотаріусу про прийняття спадщини, чого позивачем зроблено не було.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2018 року.

Головуючий суддя-доповідач Дорош А.І.

Судді: Лобов О.А.

Триголов В.М.