Провадження № 2/161/7/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 лютого 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шолом С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позову вказує, що з 10.08.1997 року по 22.11.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син Олександр, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка Ірина, 27.07.2005 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15.12.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1288,00 грн. щомісячно. В подальшому на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 29.02.2016 року розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів збільшено до 1455,00 грн.

Вказує, що відповідач не виконує свого обов'язку, ухиляється від сплати аліментів, у результаті чого за період з 20.08.2014 року по 01.05.2017 рокуутворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 47076,26 грн.

Станом на 08.09.2017 року пеня за несплачені відповідачем аліменти за період виникнення заборгованості з серпня 2014 року по травень 2017 року становить 14331,75 грн.

На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача в її користь пеню від суми несплачених аліментів у розмірі 14331,75 грн.

В ході судового розгляду, представник позивача збільшив позовні та просив, стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дітей з серпня 2014 року по 01.01.2018 року в розмірі 18214,85 грн.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив суд збільшені позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.1997 року по 22.11.2013 року(а.с. 4).

Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син Олександр, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка Ірина, 27.07.2005 року.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1 ст.196 СК України.

Рішення Луцького міськрайонного суду по справі 161/13613/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1286 грн. щомісячно, починаючи з 20.08.2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. (а.с. 5).

Згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 29.02.2016 року розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів збільшено до 1455,00 грн. (а.с. 6).

На підставі вищевказаного рішення суду, 08.06.2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист, який з 22.06.2016 року знаходиться на примусовому виконанні у Першому відділі Державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції (а.с. 8).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З довідки-розрахунку, виданої головним держаним виконавцем Першого відділу ДВС міста ОСОБА_5 ГТУЮ ОСОБА_6, що в період з серпня 2014 року по листопад 2017 року ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачено аліменти у розмірі 00,00 грн.

Також з даної довідки-розрахунку вбачається, що ОСОБА_2 аліменти не сплачував, внаслідок чого за період з серпня 2014 року по листопад 2017 року у нього утворилася заборгованість по аліментах в сумі 57261,26 грн.

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла заборгованість по аліментам, яка станом на 01.12.2017 року становить 57261,26 грн., що також узгоджується з розрахунком державного виконавця.

Доказів про те, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок з незалежних від платника причин, зокрема несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками або по іншим поважним причинам, відповідач суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

За правовою природою, аліментні зобовязання це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобовязання окремо.

Отже, ураховуючи правову природу пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з розуміння аліментів як періодичних платежів, які виникають (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення пені (неустойки) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього зобовязання буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць буде різнитись.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місць).

Згідно з розрахунком заборгованості наявним в матеріалах справи, вбачається, що розмір неустойки (пені) ОСОБА_2 по аліментах за період з серпня 2014 року року по листопад 2016 року складає 18214,85 грн.

Суд погоджується з таким розрахунком, сума якого складає за період з 01.08.2014 року по 30.11.2017 року - 18214,85 грн.

Правильність даного розрахунку підтверджується правовою позицією, висловленею у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-94цс15, від 03 лютого 2016 року № 6-1477цс15, від 01 червня 2016 року № 6-535цс16.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів на утримання дітей знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 133, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ч. 5 ст. 11, ст.ст. 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 20, 180-185, 191, 192, 196 СК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (вісімнадцять тисяч двісті чотирнадцять) гривні 85 копійок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Олексюк А.В.