Провадження № 2/234/24/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

судді Марченко Л.М.,

за участю секретаря Овчарової Ю.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання батьківства (а.с.2-3), який, з огляду на витребувану судом з Краматорського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ в Донецькій області інформацію, вточнив (а.с.39-40).

У судовому засіданні позивача ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги з урахуванням їх уточнення підтримали та показали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_6) В.В. почали зустрічатися з літа 2013 року. Проживаючи кожний зі своїми батьками, вони часто зустрічалися та мали інтимні стосунки. У лютому 2014 року ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_1, що завагітніла від нього. Позивач на той час ніде не працював, мав тимчасові заробітки, однак відразу запропонував відповідачці зареєструвати шлюб, але остання відмовилася, посилаючись на те, що вона буде отримувати більше коштів від держави як одинока матір. Під час загострення військових дій на Донбасі, весною 2014 року вони разом ОСОБА_1, ОСОБА_3 та її донька Марія, ІНФОРМАЦІЯ_1, виїхали до м.Москва РФ до родичів позивача. Після звільнення м.Краматорська відповідачка з донькою повернулися, а позивач залишився працювати у Москві, відсилаючи відповідачці гроші. Після народження 14.08.2014 року доньки ОСОБА_6 він продовжував допомагати матеріально, а також приїжджаючи з м.Москви додому у 2014-2015 роках постійно зустрічався з донькою, відповідачка ОСОБА_3 ніколи йому не перешкоджала та навпаки погоджувалася на ці зустрічі та на допомогу. ОСОБА_1 відомо, що донька ОСОБА_6 страждала на алергію, у звязку з чим потребувала спеціальних дитячих суміші «Нутрилон», «Пепти», на які він регулярно витрачав свої гроші. З 2016 року, коли відповідачка стала жити з іншим чоловіком, остання заявила, що дитину ОСОБА_1 надавати більше не буде, оскільки її чоловік ОСОБА_5 бажає удочерити ОСОБА_6. Дані обставини змусили позивача 01.08.2016 року звернутися до суду з позовом про визнання батьківства, який позивач 19.04.2017 року вточнив, дізнавшись в ході судового провадження про шлюб відповідачів та реалізовані ОСОБА_5 права на його (позивача) дитину. Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати його батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та внести відповідні зміни до її актового запису про народження.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_7 (до шлюбу ОСОБА_6) В.В. ОСОБА_4 проти позову заперечував та показав, що його довірителька дійсно знайома з позивачем ОСОБА_1, мала з ним певні відносини, але завагітніла та народила доньку ОСОБА_6 від ОСОБА_5. Оскільки їх стосунки з ОСОБА_5 не були офіційно оформленими, вона спочатку зареєструвала народження дитини самостійно, повідомивши у відділі РАЦС відомості про батька дитини на підставі ст.135 ч.1 СК України, у звязку з чим донька була зареєстрована як ОСОБА_6, батьком дитини було зазначено з її слів громадянина України ОСОБА_8. Однак в подальшому поновила свої відносини з ОСОБА_5 та 03.01.2017 року зареєстрована з ним шлюб, у звязку з чим змінила прізвище «Проценко» на «Мельник». 18.01.2017 року вони подали спільну заяву до Краматорського міського відділу ДРАЦС про визнання батьківства, у звязку з чим були внесені зміни до актового запису про народження доньки ОСОБА_6, а саме: змінені її особисті дані на «Мельник Богдану Романівну» та її батьком зазначено громадянина України ОСОБА_5, про що 18.01.2017 року видано повторне свідоцтво про народження. Його довірителька категорично наполягає на тому, що батьком її доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є її чоловік ОСОБА_5 просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, надав письмові заперечення на позов, зазначивши про те, що саме він є батьком ОСОБА_9, а позивач, на його думку, має намір помститися ОСОБА_3 та внести розлад в їх сімю. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд вислухавши учасників судового розгляду, свідків

- ОСОБА_10, яка суду показала, що знає ОСОБА_3 приблизно з 2010 року, оскільки проживали по сусідству. Зі спілкування з останньою їй відомо, що ОСОБА_3 мала близькі стосунки з ОСОБА_5 Якось у 2014 році остання повідомила їй під час телефонної розмови, що завагітніла від ОСОБА_5, що їздила до родичів у РФ під час посилення бойових дій. Однак їх стосунки не були настільки близькими, у звязку з чим ОСОБА_3 не запрошувала її на хрестини доньки ОСОБА_6, на святкування річниці дитини, вона не знає хто є її хресним батьком,

- ОСОБА_11, який суду показав, що йому достеменно відомо про те, що батьком ОСОБА_9 є ОСОБА_1 Так йому відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мешкали разом в одній квартирі. У 2014 році у звязку з бойовими діями вони разом виїжджали до родичів ОСОБА_1 у Російську Федерацію та повернулися до народження дитини. Після народження доньки вони разом були на дні народження спільного друга, під час святкування якого ОСОБА_3, звертаючись до доньки ОСОБА_6 та направляючи її до ОСОБА_1 говорила: «Їди до татка» та тому подібне. Також він був свідком неодноразових візитів ОСОБА_3 з ОСОБА_6 у гості до матері ОСОБА_1 Це було приблизно о 2016-2017 роках та ОСОБА_6 вже сама ходила ніжками,

- ОСОБА_12, який суду показав, що підтверджує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом осені-зими 2013 року зустрічалися, мали близькі стосунки. Він неодноразово бачив їх разом на вулиці, бував у них в гостях. Потім ОСОБА_3 завагітніла та не приховувала того, що завагітніла саме від ОСОБА_1 Були розмови про одруження. Однак після народження доньки ОСОБА_6 їх стосунки розладилися, вони стали мешкати окремо. Однак ОСОБА_1 постійно провідував доньку, зокрема, він (свідок) якось прийшов в гості до ОСОБА_3 разом зі ОСОБА_1 та особисто бачив, що останній веде себе як батько по відношенню до ОСОБА_6, а присутня ОСОБА_3 цьому не заперечувала. Відповідач ОСОБА_5 йому не відомий,

- ОСОБА_13, який суду показав, що доводиться рідним братом позивачу ОСОБА_1, у звязку з чим йому добре відомо життя брата. Так у період 2013-2014 роки ОСОБА_1 зустрічався та мав близькі стосунки з ОСОБА_3, від яких остання завагітніла. Його (свідка) дружина також була на той час вагітна, у звязку з чим через посилення бойових дій на Донбасі у 2014 році він та брак відправили своїх жінок до родичів у Рязанській області РФ. Після повернення до м.Краматорська, у серпні 2014 року ОСОБА_3 народила доньку ОСОБА_6. Його запросила бути хрещеним батьком дитини. Хрестини відбувалися у церкві, розташованої в районі заводу «Кондиціонер» в старий частині м.Краматорська. ОСОБА_3 визнавала батьком дитини ОСОБА_1 та сумнівів в цьому ніколи не виникало. Поки протягом 2014-2015 років ОСОБА_1 перебував на заробітках, ОСОБА_3 постійно зверталася до нього за допомогою, він надавав їй гроші, які йому потім повертав ОСОБА_1, повертаючись із заробіток. Весь час, а також й зараз, наша матір продовжує бачитися з онукою ОСОБА_6. Так, наприклад в цьому році у серпні на день народження ОСОБА_6 він, як хресний, та його матір, як баба дитини, приходили в гості до ОСОБА_3 Остання була не дуже рада їх візиту але бачитися з ОСОБА_6 не заперечувала. ОСОБА_1 однозначно визнавав себе батьком дитини та підстав сумніватися в цьому не було,

дослідивши надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Так судом встановлено, що 27.08.2014 року Краматорським міським відділом ДРАЦС було зроблено запис №1017 про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3. Матірю дитини є ОСОБА_6 (зараз ОСОБА_3) ОСОБА_14. Відомості про батька ОСОБА_8 записані за вказівкою матері на підставі ст.135 ч.1 СК України. (а.с.38)

У звязку з наявністю спору про батьківство ОСОБА_1 01.08.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_15 про визнання батьківства на підставі ст.128 СК України.

Так, згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Таким чином на момент подачі ОСОБА_1 позову малися підстави для обґрунтування вимог про визнання батьківства положеннями ст.128 СК України та прийняття його судом, оскільки запис про батька дівчинки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, був вчинений на підставі ст.135 ч.1 СК України та між позивачем та матірю дитини, які не перебували у шлюбі між собою, мався спір щодо батьківства.

В ході судового провадження у справі відповідачка ОСОБА_15 03.01.2017 року уклала шлюб з ОСОБА_5 та узяла його прізвище(а.с.41), а також останні незважаючи на наявність даного спору у суді 18.01.2017 року звернулися зі спільною заявою до відділу ДРАЦС про визнання батьківства, у звязку з чим на підставі ст.126 СК України були внесені зміни до актового запису про народження ОСОБА_6, а саме: її батьком зазначено ОСОБА_5, прізвище дівчинки змінено з «Проценко» на «Мельник», по батькові з «Дмитрівна» на «Романівна», а також виправлено прізвище матері дитини у звязку зі зміною прізвища після шлюбу з «Проценко» на «Мельник». (а.с.37-38)

Вказані зміни, що відбулися, стали підставою для уточнення позивачем ОСОБА_1 позову (а.с.39)

Визнання правовідносин як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин. Відповідно до цього визнання батьківства судом можливе завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком.

У цивільному процесі доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Керуючись цим загальним правилом, у ч.2 ст.128 СК України допускаються будь-які докази (відомості), які засвідчують походження дитини.

У сучасних умовах основним доказом батьківства є висновок судово-генетичної експертизи.

З огляду на вказане за клопотанням позивача ухвалою суду від 04.05.2017 року було призначено судову генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро СМЕ, на вирішення поставлено питання про те, чи є ОСОБА_1 батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак на неодноразові виклики експерта відповідачка ОСОБА_3 з дитиною на експертизу не зявилася, проігнорувавши виклики, заяв чи клопотань з приводу неявки не надала, незважаючи на те, що позивач придбав для останніх проїзні квітки, у звязку ухвала про проведення експертизи була повернута 30.08.2017 року без виконання (а.с.53).

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_4 показав, що відповідачка не поїхала на експертизи через фінансові труднощі та хворобу дитини. Однак, як зазначалося вже судом, повідомлень чи клопотань з цього приводу від відповідачки не надходило, позивач вчинив дії з оплати проїзду відповідачки, представлена медична довідка (а.с.67) свідчить про захворювання ОСОБА_7 на ГРВІ у період з 16.08.2017 по 28.08.2017 року, тобто вже після повернення ухвали до суду без виконання.

Надавши повторні розяснення про значущість судово-генетичної експертизи у вирішенні питання про батьківство судом була зясована думка про повторне призначення експертизи, на що представник ОСОБА_4, діючи від імені та в інтересах відповідачки ОСОБА_3, пояснив, що остання не має наміру прибувати на експертизу.

Стаття ст.109 ЦПК України передбачає наслідки ухилення від участі в експертизі, а саме: у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи те, що для проведення даної судової генетичної експертизи необхідний відбір зразків крові у малолітньої особи, яка якої на експертизу з огляду на вік дитини може бути забезпечена виключно за бажанням батьків, з якими остання проживає, то примусовий привід для проведення такої експертизи виключається.

Неявка відповідачки з дитиною на експертизу робить її проведення неможливим, у звязку з чим суд вважає можливим визнати факт для встановлення якого ця експертиза була призначена, а саме: з огляду на ухилення відповідачки від проведення експертизи та враховуючи показання свідків, досліджені документи, встановити батьківство ОСОБА_1 щодо дівчинки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Так, свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 обєктивно показали, що ОСОБА_15 (зараз ОСОБА_3) В.В. та ОСОБА_1 мали близькі стосунки протягом 2013-2014 року, від яких ОСОБА_15 (зараз ОСОБА_3) В.В. завагітніла та народила доньку ОСОБА_7. Остання визнавала батьком своєї дитини ОСОБА_1, що не приховувалася від оточення, підтверджується спільним проживанням, тимчасовим проживанням під час бойових дій у родичів позивача, його фінансовим забезпеченням, фінансовою підтримкою з боку брата позивача, обрання брата позивача хрещеним батьком для дитини, забезпеченням побачень з онукою для матері позивача та іншими обставинами, про які повідомили вказані свідки.

До показань свідка ОСОБА_10 про те, що їй відомо про батьківство ОСОБА_5, суд відноситься критично, оскільки вказаний свідок проживала по сусідству з ОСОБА_15 (зараз ОСОБА_5) В.В. у 2010-2011 роках, а з 2012 року переїхала за іншою адресою та звязок з відповідачкою мала у більшості по телефону, під час якого відповідачка повідомила їй інформацію про вагітність від ОСОБА_5 Однак таке повідомлення не може розглядатися судом як безумовно правдиве, а свідчення точними, оскільки вказані особи спілкували мало, свідку не відомо з ким та до кого їздила відповідача під час бойових дій, її не запрошували на основні свята хрестини дитини, річницю народження тощо, хто є хрещеним батьком дитини, чи підтримує ОСОБА_3 звязок з матірю позивача та інше.

Судом досліджені надані позивачем копії квитанції про купівлю дитячої суміші (а.с.6-7), про переказ на імя ОСОБА_15 грошей (а.с.8), фотокартки, на яких зображені ОСОБА_1 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_3 у звичайній обстановці та на святкуванні (а.с.9-11), що в сукупності вказує на можливість походження дівчинки від ОСОБА_1

На противагу цьому відповідачами не надано суду ніяких доказів, окрім показань свідка ОСОБА_10, оцінка яких вже надана судом, які б доводили батьківство ОСОБА_5 та спростовували доводи позивача.

Навпаки, судом спостерігається поведінка відповідачів, спрямована на ухилення від проведення судової генетичної експертизи; спільна подача заяви про батьківство до відділу РАЦС, що відбулося вже під час судового провадження у даній справі у спорі про визнання батьківства; а також той факт, що під час первісної реєстрації народження дитини ОСОБА_3 на підставі ст.135 ч.1 СК України вказала батьком своєї доньки чоловіка на імя «Дмитро Миколайович», тобто повідомила дані які має позивач ОСОБА_1, а ніяк ні ОСОБА_5.

Доводи представника відповідачки ОСОБА_4 щодо спливу строку позовної давності, передбаченого ст.129 СК України, є безпідставними.

Так, згідно ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Тобто, вищевказана норма розповсюджується на позовні вимоги чоловіка, який вважає себе батьком дитини, зачатої чи народженої у шлюбі. Однак в даному випадку дівчинка ОСОБА_7 була зачата та народжена ОСОБА_5 (раніше ОСОБА_15) В.В., яка на той час не перебувала у шлюбі. Однак представник не звернув уваги на цей юридичний аспект статті 129 СК України.

З огляду на вказане суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, встановивши, що останній є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у звязку з чим слід внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, виключивши запис про батьківство ОСОБА_5, зазначивши батьком ОСОБА_1, змінивши по батькові дитини.

Керуючись ст.ст.10, 17, 18, 263, 265, 273, 351, 352, 354 ЦПК України, ст.109 ЦПК України, ст.ст.126, 128, 135 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання батьківства, задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3.

Внести зміни до актового запису про народження №1017 від 27.08.2014 року, складеного Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, на ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,

- виключивши запис про батька дитини громадянина України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: Україна, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Шмідта, 189, внесену Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 18.01.2017 року на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства від 18.01.2017 року №15.13-35-13;

- зазначити батьком дитини громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: Україна, Донецька область, м.Краматорськ, проспект Металургів, 18-3,

- виключити відомості про по батькові дитини «Романівна», зазначивши в графі «по батькові» - «Дмитрівна».

Копію рішення суду після набрання ним чинності надіслати в місячний строк до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини, тобто до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Вступну та резолютивну частини судового рішення проголошено 18.10.2018 року, повне судове рішення складено 26.10.2018 року.

Суддя Краматорського міського суду ОСОБА_16