РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 156, 09 дол. США, що за курсом 27, 07 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.02.2017р. складає 193 715, 36 грн. та судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору № LVH9AU00050535 від 22 листопада 2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 8 303, 95 дол. США на термін до 22.11.2013р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У порушення ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором заборгованість відповідача за кредитом (тілом кредиту) перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 01.02.2017 року становить 7 156, 09 дол. США, що за курсом 27, 07 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.02.2017р. складає 193 715, 36 грн. На підставі наведеного просить позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, та просив задоволити з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити позивачу у задоволені позову у звязку із пропуском строку позовної давності, з мотивів викладених у заяві про застосування наслідків спливу позовної давності від 27 квітня 2018 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 22 листопада 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № LVH9AU00050535. Відповідно до п. 1.1. якого, банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 22.11.2006р. по 22.11.2013р. включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 8 303, 96 доларів США на наступні цілі: купівля автомобіля, а також у розмірі 3022, 64 доларів США на сплату страхових платежів.

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави рухомого майна, згідно з яким в заставу надано автомобіль Deawoo, модель Т131110, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-в, № кузова/шасі Y6D356, реєстраційний номер: ВС3355АТ, що належить на праві власності останньому.

Як наслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором, керуючись правом наданим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в березні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення.

21 квітня 2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення за наслідками розгляду даної справи, яким вирішено звернути стягнення на рухоме майно за договором застави рухомого майна, а саме: автомобіль Deawoo, модель Т131110, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-в, № кузова/шасі Y6D356, реєстраційний номер: ВС3355АТ, що належить на праві власності ОСОБА_1 для задоволення грошових ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № LVH9AU00050535 від 22 листопада 2006 року.

В постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц Великою Палатою Верховного Суду зроблено наступні висновки: «Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови в строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставне майно засвідчує такі зміни».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На думку суду строк виконання кредитного договору в повному обсязі настав для відповідача на час звернення позивачем до суду із вимогою про звернення стягнення, а саме у березні 2012 року. А тому строк позовної давності для звернення банком до суду за захистом своїх порушених прав у спосіб визначений договором та/або законом починає свій перебіг наступного дня після предявлення позову до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Як встановлено судом останній платіж позивачем на погашення заборгованості за кредитним договором було зроблено 03.06.2009р. Після чого 14.12.2015р. банком було зараховано суму у розмірі 1101, 07 доларів США отриману від реалізації автомобіля, проведення якої відбулось на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2012 року.

Проте, вказане не свідчить про переривання строку позовної давності, оскільки кошти у розмірі 1 101, 07 доларів США, отримані від реалізації автомобіля не є добровільними діями боржника, а тому не можуть кваліфікуватись як визнання боргу відповідачем та не переривають перебігу строку позовної давності. Крім того, переривання позовної давності може мати місце лише в межах строку позовної давності, а не після його спливу як у даному випадку.

Загальний строк позовної давності ст. 257 ЦК України визначено тривалістю 3 роки. Спеціальних строків у кредитному договорі сторони не обговорювали.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за заповзанням з визначеним строком виконання перебіг починається зі спливом строком виконання (ч.1,ч. 5 ст. 261 ЦК).

Відповідно до положень частин 3 та 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 із позовом про стягнення заборгованості у 2017 року відбулось із пропуском строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якої було заявлено відповідачем.

Враховуючи, що позов подано з порушенням строків позовної давності, обставини, через які позовна давність пропущена позивачем не наведені та не доведені, суд не вбачає підстав для захисту порушеного права позивача, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 256 -267, 526, 530,610, 629, 1046, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 12, 81, 82, 128, 263-265, ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.