Справа № 361/6078/17 Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/545/18 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 47 07.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4, третя особа: Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання розміру часток у приватній спільній сумісній власності подружжя та членів сім'ї, визнання права власності та зняття з арешту,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності подружжя та членів сім'ї, визнання права власності та зняття арешту з майна.

16 листопада 2017 року позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони проводити виконавчі дії, опис майна боржника, яке розташоване за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, третій стороні в межах виконавчих проваджень, що перебувають у такої сторони в провадженні, де боржником є ОСОБА_3; передати майно, що розташоване за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, позивачу ОСОБА_2 на відповідальне збереження, як особі, яка зацікавлена у його збереженні і на даний час безпосередньо проживає за вказаною адресою, є зареєстрованим за вказаною адресою і де зареєстрований і проживає малолітня дитина, позивач по справі - ОСОБА_5.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2017 року в задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуюсичь з вказаною ухвалою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просив ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду доказів того, що існує реальна загроза вчинення дій, що призведуть до неможливості виконання рішення суду при його постановленні на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову з наступних підстав:

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України ( в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 2147-VIIІ) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 2147-VIIІ) позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 2147-VIIІ) види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визначення розміру часток у власності та визнання права власності на майно.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову шляхом заборони проводити виконавчі дії, заявником не зазначено відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам, не зазначив яким чином невжиття заходів забезпечення позову на яких наполягає позивач, утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги безпідставні, висновки суду відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм законодавства та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: