Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 442/5093/15-ц

провадження № 61-4908св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Дрогобицьке АТП-24655»,

третя особа - генеральний директор приватного акціонерного товариства «Дрогобицьке АТП-24655» Павець Ярослав Миколайович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у складі судді Герасимків Л. І. від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного Львівської області від 12 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Струс Л. Б., Ванівського О. М., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Дрогобицьке АТП-24655» (далі - ПАТ «Дрогобицьке АТП-24655»), третя особа - генеральний директор ПАТ «Дрогобицьке АТП-24655» Павець Я. М., про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він з 14 листопада 2005 року працював на посаді водія у відкритому акціонерному товаристві «Дрогобицьке АТП-24655» (далі - ВАТ «Дрогобицьке АТП-24655»), правонаступником якого є ПАТ «Дрогобицьке АТП-24655». 24 січня 2006 року його на вантажному автомобілі марки «Mерседес-Бенс 1843 LS» реєстраційний номер НОМЕР_1 було направлено у відрядження за маршрутом: Україна (Дрогобич) - Бельгія - Україна (Запоріжжя - Дрогобич). 08 лютого 2006 року у м. Запоріжжі під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок: через самовільний рух автомобіля йому було завдано тілесні ушкодження. Він перебував на стаціонарному лікуванні в Запорізькій міській лікарні з 08 лютого 2006 року по 10 квітня 2006 року, після виписки із Запорізької лікарні з 14 квітня 2006 року проходив амбулаторне лікування в Дрогобицькій міській поліклініці. ПАТ «Дрогобицьке АТП-24655 тривалий час відмовлялося визнавати нещасний випадок, що стався з ним під час перебування у відрядженні на території м. Запоріжжя, нещасним випадком на виробництві. 10 жовтня 2006 року було видано наказ про його звільнення з роботи за прогул, хоча підприємству він надав попередній листок непрацездатності серії ААЗ № 612458, де в графі «стати до роботи» вказано «Продовжує хворіти».

У зв'язку з цим він звертався до суду з позовом про зобов'язання скласти Акт про нещасний випадок на виробництві. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 січня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2011 року, випадок, що стався з ним 08 лютого 2006 року під час перебування його у відрядженні, було визнано нещасним випадком на виробництві та зобов'язано ПАТ «Дрогобицьке АТП-24655» скласти Акт за формою Н-1 про нещасний випадок, що пов'язаний з виробництвом.

Проте, 10 жовтня 2006 року було видано наказ про його звільнення з роботи за прогул, хоча підприємству він надав попередній листок непрацездатності серії ААЗ № 612458, де в графі «стати до роботи» вказано «Продовжує хворіти». 09 квітня 2014 року міжрайонною спеціалізованою травматологічною МСЕК Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з виробничою травмою, отриманою 08 лютого 2006 року в розмірі 20% безтерміново.

Також було видано виписку із Акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 09 квітня 2014 року № 109096. У зв'язку із цим 13 листопада 2014 року він звернувся безпосередньо до керівника підприємства із заявою про поновлення його на роботі.

22 травня 2015 року лікарсько-консультативною комісією Дрогобицької міської поліклініки йому було надано висновок № 657, яким на підставі листа ЛОДА від 30 квітня 2015 року № 01-12-11/1198/01/04 ОФПУ виданий йому лікарняний лист серії ААЗ № 61343 і було вирішено продовжити по 22 липня 2006 року та приступити до роботи 23 липня 2006 року. Висновок та листок непрацездатності через засоби поштового зв'язку надіслав ПАТ «Дрогобицьке АТП-24655» заяву-повідомлення, в якій повідомив керівника підприємства, що рішенням лікарсько-консультативною комісією Дрогобицької міської поліклініки закрито листок непрацездатності і він може приступити до роботи.

Не отримавши відповіді на цю заяву, він разом із своїми представниками 25 травня 2015 року прибув на підприємство та приніс оригінали документів. На підприємство їх не впустили, його неодноразові звернення про поновлення на роботі залишилися без реагування з боку ПАТ «Дрогобицьке АТП-24655».

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_2 просив визнати причини пропуску звернення до суду з позовом за вирішенням трудового спору поважними та поновити йому цей строк. Скасувати наказ ВАТ «Дрогобицьке АТП-24655», правонаступником якого є ПАТ «Дрогобицьке АТП-24655» від 10 жовтня 2006 року №17 про його звільнення за прогул, стягнути з ПАТ «Дрогобицьке АТП-24655» на його користь заробітну плату з врахуванням індексації та інфляційних витрат за весь час вимушеного прогулу та 100 000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом за вирішенням трудового спору. За таких обставин, встановлений статтею 233 КЗпП України строк для пред'явлення позову про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 пропущено без поважних причин і підстав для його поновлення немає.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року апеляційну ОСОБА_2 відхилено. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив із того, що районний суд з'ясував усі обставини справи, перевірив доводи сторін, надавши їм належну правову оцінку, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Судом обґрунтовано взято до уваги, що із зазначеним позовом ОСОБА_2 звернувся із значним пропуском строку, передбаченим статтею 233 КЗпП України для звернення до суду з позовом за вирішенням трудового спору, майже через 10 років з часу його звільнення, так і зі значним пропуском строку, з того моменту, як останній зазначає, коли він з 13 листопада 2014 року дізнався про порушення свого права.

У касаційних скаргах, поданих у січні 2018 року до Верховного Суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, а його представник - ОСОБА_3,просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційні скарги мотивовані тим, що суд першої та апеляційної інстанції належним чином не дослідили зібрані у справі докази. Зазначив, що поштові відправлення від ВАТ «Дрогобицьке АТП-24655» ні він, ні його представник не отримували, тому і вимоги які в них містилися виконати не міг. На поштових повідомленнях про вручення рекомендованих листів наявні відмітки про вручення їх «Катриняк», не його підпис. Його клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, для встановлення виконавця цього підпису судами було залишено без задоволення. Також вважають, що судами було неправильно застосовано загальну, а не спеціальну норму права, щодо строку позовної давності для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі. ВАТ «Дрогобицьке АТП-24655» не було дотримано вимог статті 47 КЗпП України, оскільки в день звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові належно оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення. Жодну із вказаних дій роботодавцем при його звільненні виконано не було. В трудовій книжці відсутній запис про звільнення його з роботи, що свідчить про фіктивність звільнення.

У березні 2018 року генеральний директор приватного акціонерного товариства «Дрогобицьке АТП-24655» Павець Я. М. подав відзив на касаційну скаргу, вважає, що рішення суду першої та апеляційної інстанції відповідає вимогам законодавства, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідає обставинам справи. Суди встановлюючи факт порушення заявником строків позовної давності, виходили з частини першої статті 233 КЗпП України, про що вказали в своїх рішеннях. Крім того в матеріалах справи містяться докази надсилання ОСОБА_2 повідомлень про звільнення, в тому числі оскаржуваного наказу про звільнення, копії трудової книжки та листів з проханням з'явитися на підприємство та отримати трудову книжку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої й другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідають.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 14 листопада 2005 року працював на посаді водія у ВАТ «Дрогобицьке АТП-24655» (правонаступником якого є ПАТ «Дрогобицьке АТП-24655»).

Наказом № 17 від 10 жовтня 2006 року &qu-j;Про звільнення з роботи за прогул водія ВАТ &qut-;Дрогобицьке АТП-24655&quRo; ОСОБА_2 було звільнено з роботи з 04 липня 2006 року за прогул без поважних причин. У вказаному наказі зазначається, що водій ОСОБА_2 був відсутній на роботі

з 09 лютого 2006 року.

Також встановлено, що ОСОБА_2 перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності № 612458 серії ААЗ № 613450, відповідно до якого повинен був стати до роботи 23 липня 2006 року.

08 лютого 2006 року з вини ОСОБА_2 стався нещасний випадок з причин того, що ним був залишений без стояночного гальма автомобіль, який і спричинив йому тілесні ушкодження.

У період з 08 лютого 2006 року по 04 квітня 2006 року ОСОБА_2 перебував у Запорізькій міській лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги, що підтверджується листком непрацездатності серії ААД № 546750 від 10 квітня 2006 року. З 14 квітня 2006 року по 23 травня 2006 року він перебував на амбулаторному лікуванні Дрогобицької міської поліклініки, що засвідчується листком непрацездатності серії ААЗ № 595525 від 14 квітня 2006 року та продовження амбулаторного лікування з 24 травня 2006 року по 02 липня 2006 року в Дрогобицькій міській поліклініці, що також засвідчується листком непрацездатності серії ААЗ № 612458 від 23 травня 2006 року.

Вищевказані листки непрацездатності ОСОБА_2 були передані до бухгалтерії підприємства відповідно до яких йому здійснювалося нарахування виплат за час непрацездатності у зв'язку з хворобою. Інших документів, які підтверджують причини відсутності на роботі водій ОСОБА_2 за місцем роботи не пред'являв.

11 вересня 2006 року за вихідним № 06/09-0199-21 та 03 жовтня 2006 року за вихідним № 6/10-0234-21 за місцем проживання ОСОБА_2 ВАТ &q?ер;Дрогобицьке АТП -24655&q? №; було направлено листи з проханням з'явитися за місцем роботи і пояснити причини відсутності. Документів, які б підтверджували причини відсутності Дорошенка Р. В. в період з 02 липня 2006 року останнім на адресу підприємства засобами поштового зв'язку або в будь який інший спосіб не направлялися. ОСОБА_2 повинен був приступити до роботи або надати відповідні документи, що підтверджують його перебування на лікуванні з 03 липня 2006 року, що ним не було зроблено.

09 вересня 2006 року комісією ВАТ «Дрогобицьке АТ - 24655» був виявлений та задокументований факт управління ОСОБА_2 маршрутним таксі Львів - Дрогобич, яким він перевозив пасажирів, що є доказом того, що ОСОБА_2 був на той час здоровим і міг працювати за професією водія. Таким чином було встановлено, що ОСОБА_2, працюючи за іншим місцем роботи водієм, не звільнившись з попереднього, вводячи в оману адміністрацію роботодавця, що він продовжує перебувати на лікуванні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 повинен був приступити до роботи 23 липня 2006 року, що підтверджується записом у графі «стати до роботи» листка непрацездатності № 612458 серії ААЗ № 613450, який ОСОБА_2 пред'явив на підприємство лише 26 червня 2015 року (а.с. 21).

Відповідно до вищезазначеного листка непрацездатності, ОСОБА_2 був направлений на МСЕК 12 липня 2006 року. Згідно рішення МСЕК отримав 20% втрати працездатності.

У висновку лікарсько-консультативної комісіїДрогобицької міської поліклініки № 657 від 22 травня 2015 року, зазначено, що хворому за станом здоров'я рекомендовано згідно листа ЛОДА від 30 квітня 2015 року № 01-12-11/1198/01/04 ОФПУ лікарняний лист серія ААЗ № 613450 виданий 03 липня 2006 року ДМП продовжити по 22 липня 2006 року, стати до роботи 23 липня 2006 року (а.с 18).

Період непрацездатності ОСОБА_2 закінчився 23 липня 2006 року.

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом 27 липня 2015 року.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, з оглянутої в суді апеляційної інстанції цивільної справи № 2-100/11 за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Дрогобицьке АТП-24655» треті особи: територіальне управління Держгірпромнагляду у Львівській області та відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області про зобов'язання скласти акт про нещасний випадок на виробництві Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 04 січня 2011 року ухвалено рішення про задоволення позову де на аркуші справи 202 знаходиться оскаржуваний наказ № 17 від 10 жовтня 2006 року «Про звільнення з роботи за прогул водія ВАТ «Дрогобицьке АТП-24655», що свідчить про обізнаність Дорошенка Р. В. із зазначеним наказом під час розгляду вказаної справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи в порядку статті 303 ЦПК України в редакції 2004 року рішення суду першої інстанції про відмову у задоволені зазначеного позову ОСОБА_2 за пропуском строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України, не врахував, що застосування такого строку можливе лише до обґрунтованого позову. При цьому не перевірив заперечень ПАТ «Дрогобицьке АТП-24655» про обґрунтованість звільнення Дорошенка Р. В. за прогул. Тому, передчасним є висновок апеляційного суду про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 за пропуском строку звернення до районного суду, який може бути застосований до обґрунтованого позову.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги задовольнити частково, скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до цього ж суду.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю.В. Черняк