ЄУН № 336/862/17
пр. № 2/336/54/2018
УХВАЛА

Іменем України

15 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Судові засідання у справі призначались багаторазово.

Ухвалами суду від 06.04.2017 року, від 13.06.2017 року за клопотанням відповідача та її представника явка позивача ОСОБА_4 в судові засідання була визнана обовязковою, однак, в жодне судове засідання позивач не зявилась, не сповістивши про наявність поважних причин своєї неявки, адже за працевлаштування не є підставою для невиконання ухвал суду та неявки за викликом суду.

В судовому засіданні 15.02.2018 року відповідач та її представник знову наполягали на явці позивача для надання особистих пояснень в судове засідання.

Представник позивача проти визнання явки позивача в судове засідання обовязковою заперечував, вказуючи, що позивач відмовляється від допиту її в якості свідка, тому немає сенсу надавати пояснення особисто, оскільки позовні вимоги вона підтримує та надала письмові пояснення.

Вирішуючи це питання суд виходить з наступного.

Судом неодноразово визнавалась явка позивача до суду обовязковою з метою повного та обєктивного зясування обставин справи, забезпечення прав учасників провадження, однак, позивач з причин, які не є поважними, не зявлялась до суду.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом; зявлятись в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою.

Частиною 3 ст. 43 ЦПК України визначено, що у випадку невиконання учасником справи його обовязків суд застосовує до такого учасника справи заходи примусу, передбачені цим Кодексом.

Статтею 131 ч. 1, 3 ЦПК України визначений обовязок учасника судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) під час провадження у справі. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Позивачка, посилаючись на те, що вона працює та постійно знаходиться у м. Київ як на причину своєї неявки судове засідання, всупереч вимогам ст. 131 ЦПК України не повідомила суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), оскільки за адресою, яка вказана позивачем в якості адреси проживання ОСОБА_4 жодного разу не отримала кореспонденції як тієї, що направлялась судом, так і тієї, що направляла їй відповідач.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Враховуючи, що судом вже була визнана обовязковою явка позивача ОСОБА_4 в судові засідання, а відповідач та її представник наполягали на наданні особистих пояснень позивачкою, суд вважає необхідним визнати явку позивача ОСОБА_4 в судові засідання з розгляду справи обовязковою для надання особистих пояснень.

Також суд звертає увагу позивача на те, що статтею 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обовязків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Види заходів процесуального примусу визначені ст. 144 ЦПК України та до таких віднесені наступні:

1) попередження;

2) видалення із залу судового засідання;

3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;

4) привід;

5) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обовязків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 148 ЦПК України вказано, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обовязків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною девятою статті 203 цього Кодексу.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обовязків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб сума штрафу становить щонайменше 528,6 гривень. Водночас з урахуванням систематичного невиконання позивачем обовязку явки до суду сума штрафу може становити від 1762 гривень до 17 620 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 223, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати обовязковою явку позивача ОСОБА_4 в судові засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Повідомити, що наступне судове засідання з розгляду справи відбудеться о 09.15 годині 16 березня 2018 року в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 117а (каб. 25).

Направити копії ухвали позивачеві для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.І. Дацюк