Справа № 159/2386/16-ц
Провадження № 2/159/7/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Восковської О.А.

з участю секретаря Канашкової О.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення відповідача від спадкування після смерті батька позивача - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, яка перебувала з батьком позивача ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2008 року і по день смерті останнього, в період шлюбу не здійснювала за батьком позивача належного догляду, ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через свій похилий вік та хворобу перебував у безпорадному стані. Як вказує позивач, після смерті її матері ОСОБА_5 29.08.2006 року вона на рівні з батьком успадкувала частку спадкового майна матері, яке на той час складалось з квартири АДРЕСА_2, автомобіля марки «Москвич 412», гаража, земельної ділянки в садівничому масиві «Дружба», грошових коштів, які знаходились на банківських вкладах у різних банківських установах, а також іншого рухомого майна та речей домашнього вжитку, квартири відповідача, в якій було проведено ремонт за рахунок коштів батька позивача. Позивач вказує, що з 2009 року її батько захворів та потребував операції, вона спонукала батька до проведення такої операції, однак, він відмовився і відповідач займалась його лікуванням самостійно, але не за допомогою ліків, а власними методами, що, в сукупності з недотриманням дієти з вини відповідача та в сукупності з фізичними навантаженнями, до яких відповідач спонукала спадкодавця призвело до передчасної смерті останнього. З покликанням на положення ст.1224 ЦК України ОСОБА_1 прохає усунути ОСОБА_3 від спадкування з наведених вище підстав. Крім того, покликається на незаконне заволодіння відповідачем майном спадкодавця після смерті останнього. На думку позивача наведене є підставами для усунення відповідача, як спадкоємця, від права на спадкування спадщини спадкодавця за законом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені нею позовні вимоги з вище наведених підстав та прохає задовольнити заявлений позов.

Представник позивача адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні 06.04.2017 року також підтримала заявлений ОСОБА_1 позов з підстав, що наведені вище. У судове засідання 18.01.2018 року представник позивача адвокат ОСОБА_6 не з»явилась втретє підряд (28.11.2017 року мала місце неявка представника через хворобу, підтверджуючі документи надані не були; 11.12.2017 року - неявка представника через участь в іншому судовому засіданні, підтверджуючі документи фактичної участі представника в такому засіданні не були надані суду, окрім повідомлення апеляційної інстанції про дату розгляду апеляційної скарги). Заявивши клопотання про відкладення розгляду справи в черговий раз по причині відсутності представника ОСОБА_6 через її хворобу, ні позивач, ні її представник підтверджуючих документів суду не надали.

Відповідно до положень п.п.2,3 ч.3 ст.223 ЦПК України, який набрав чинності 15.12.2017 року, суд розглядає справу у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки, а також суд розглядає справу у разі неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з»явилась особа, яку він представляє, або інший її представник. Тобто, розгляд справи за наявності наведених обставин є обов»язком, а не правом суду.

Ураховуючи наведене, судовий розгляд справи було ухвалено проводити у відсутності представника позивача, яка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи вкотре не з»явилась у судове засідання, при цьому, сама позивач з»явилась у судове засідання.

Клопотання позивача про відкладення судового розгляду справи для залучення іншого представника (представників) було відхилене судом із урахуванням того, що ОСОБА_1, як позивач у справі, яка звернулась до суду за захистом свого права ще 17.06.2016 року, мала достатньо часу та можливості скористатись правовою допомогою чи залучити до участі в справі іншого представника - фахівця в галузі права - однак, не зробила цього. Також, суд виходить з того, що права та обов»язки учасників справи визначені положеннями ст.43 ЦПК України, і, згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається; строки розгляду справи визначені положеннями ст.210 ЦПК України.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_7 у судовому засіданні 08.06.2017 року підтримав заявлені позивачем вимоги. У судове засідання 18.01.2018 року не з»явився, відповідно до положень ч.5 ст.130 ЦПК України вважається належним чином повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Із урахуванням вимог п.п.2,3 ч.3 ст.223 ЦПК України, відповідно до положень ст.ст.43,44 ЦПК України та враховуючи неявки представника в судові засідання 28.11.2017 року та 11.12.2017 року, розгляд справи проводиться судом у відсутності представника позивача незалежно від причин неявки останнього в судове засідання та з урахуванням участі позивача в даному судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з»явилась. Відповідно до положень ч.5 ст.130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомила. Із урахуванням положень п.п.2,3 ч.3 ст.223 ЦПК України розгляд справи проводиться у відсутності відповідача незалежно від причин неявки останнього в судове засідання та з урахуванням участі представника відповідача в судовому засіданні, яка клопотала про проведення судового розгляду за відсутності відповідача і таке клопотання було задоволено судом. Ураховуючи наведене, підстави для постановлення заочного рішення відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала з підстав, зазначених у письмовому запереченні та пояснила наступне. Відповідач ОСОБА_3 та спадкодавець ОСОБА_4 з 20.06.2008 року і по день смерті останнього - по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, - перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали спільно однією сім»єю, були обоє людьми пенсійного віку, підтримували і допомагали один одному, разом їздили на відпочинок та спільно проводили свій час. Пояснила, що ОСОБА_4 не потребував стороннього догляду чи допомоги, як бувший військовий самостійно приймав рішення, зокрема, і щодо необхідності лікування та проведення операції та в жодному разі не перебував у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво. Вважає, що відповідачем ОСОБА_3 не вчинено будь-яких протиправних дій, остання навпаки намагалась забезпечити ОСОБА_4, як своєму чоловікову, належний рівень життя, відпочинку та лікування, являючись, при цьому, також особою похилого віку, і підстави для усунення її від спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_4 відсутні. Також пояснила, що позивач, як дочка спадкодавця, мала можливість забезпечити своєму батькові відповідний рівень лікування та проживання, якщо вважала, що відповідач, як дружина спадкодавця, не забезпечує йому такого рівня. Вважає позов безпідставним та прохає відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення представника відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, відмовляє у задоволенні позову з наступних підстав.

В силу вимог ч.3 та ч.5 статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Аналіз даної норми закону свідчить, що суд при вирішенні такої справи згідно із вимогами ст.264 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Тобто, лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Як установлено судом у ході розгляду даної цивільної справи, померлий ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (що підтверджено свідоцтвом про смерть від 04.10.2013 року серії НОМЕР_2) був особою похилого віку (на момент смерті мав 81 рік), мав ряд захворювань, у тому числі, хронічних (що об»єктивно підтверджено епікризом), отримував пенсію, та мав у власності квартиру, автомобіль, земельну ділянку в садівничому масиві, банківські вклади та інше рухоме майно (а.с.9,10,11,12,13,14-16,17-18,36,37,38-39,40,41,43,44,45,46-47,48-49 том 1).

Судом установлено, що 20.06.2008 року ОСОБА_4 вступив у зареєстрований шлюб з ОСОБА_8, - що об»єктивно підтверджено свідоцтвом про шлюб від 20.06.2008 року, серії НОМЕР_3 (а.с.77, том 1). При цьому, суд враховує, що відповідач у справі - ОСОБА_8 - також уже на час вступу в шлюб із спадкодавцем, була уже особою похилого віку - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.71, том 1).

Судом також установлено, що відповідач, як дружина померлого ОСОБА_4, у встановлений законом шести місячний термін після смерті спадкодавця (27.01.2914 року) звернулась до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка(а.с.68,69, том 1). Позивач - ОСОБА_1, як дочка спадкодавця, на підставі рішення суду від 05.10.2015 року, яким було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, також звернулась до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька ОСОБА_4 (а.с.83-85, 86, том 1).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 та її представники покликаються на те, що відповідач ОСОБА_3 не здійснювала належного догляду за своїм чоловіком ОСОБА_4, ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік і тяжку хворобу був у безпорадному стані, не забезпечувала йому необхідного лікування та харчування, зокрема, дієти, самостійно та на власний розсуд проводила лікування спадкодавця не вірними методами і примушувала його до надмірних фізичних навантажень, зокрема, - роботи на дачі, що йому було категорично протипоказано, що на думку сторони позивача, і стало причиною смерті ОСОБА_4

Такі доводи сторони позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Так, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_4 від 30.09.2013 року №345, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 81 року і причиною його смерті була хронічна серцево-судинна недостатність, дифузний кардіосклероз (а.с.143, том 1).

Як пояснила суду позивач, її батько ОСОБА_4 хворів та потребував операції, однак, до самої смерті самостійно ходив та обслуговував себе, готував собі їсти, не вживав спиртного, спільно з відповідачкою їздив на відпочинок. Дані обставини не оспорюються і стороною відповідача.

Допитані в ході судового розгляду справи свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, кожен, зокрема, підтвердили в суді про те, що ОСОБА_4 в період спільного проживання з ОСОБА_3 був комунікабельною людиною, вони неодноразово спільно відпочивали, ходили в гості один до одного, спілкувалися, при цьому, взаємовідносини в сім»ї Троніна-Заблодської були дуже хороші, вони проживали спільно як подружжя, ніколи не конфліктували, одружившись уже в пенсійному віці, та показали про те, що ОСОБА_4 завжди залишався вольовим чоловіком, оскільки в минулому був військовослужбовцем, самостійно приймав усі рішення, до смерті був активним чоловіком, адекватним, завжди мав свою думку і не піддавався сторонньому впливу, любив сам готував страви для гостей і любив пригощати інших стравами власного виробництва.

Заявляючи про недотримання відповідачем правильного харчування та про надмірні фізичні навантаження, які в сукупності з недотриманням належного лікування, на думку позивача, призвели до смерті ОСОБА_4, стороною позивача було заявлено в ході судового розгляду даної справи клопотання про призначення посмертної комплексної судово-медичної експертизи (а.с.163-164, том 1), яке ухвалою суду від 26.07.2016 року було задоволено (а.с.170-171, том 1).

За результатами проведення такої посмертної комплексної судово-медичної експертизи, проведеної в період з 17.10.2016 року по 31.10.2016 року, висновком №67 було встановлено, що за життя ОСОБА_4 він мав ряд хронічних захворювань, у тому числі аневризму черевної аорти, яка виникла на фоні хронічного атеросклерозу та гіпертонічної хвороби. Відповідно до медичної документації ОСОБА_4 регулярно обстежувався амбулаторно та стаціонарно, з ним проводились клінічна та апаратні обстеження, консультації з обласними та столичними лікарями-спеціалістами, він проходив курси санаторно-курортного лікування, йому призначалось відповідне адекватне медикаментозне лікування відповідно до наявних у нього захворювань і інформація, яка б давала підстави вважати, що пацієнт займався самолікуванням, яке б негативно вплинуло на перебіг існуючих у нього захворювань відсутня. При цьому, встановлено, що фізичні перевантаження не могли бути причиною захворювань, які мали місце у ОСОБА_4, хоча могли у якійсь мірі негативно впливати на їх протікання. Також встановлено було, що з 21 по 26 вересня 2013 року ОСОБА_4 лікувався в реанімаційному відділені Ковельської ЦРЛ, а з 26 по 27 вересня 2013 року, був прооперований, після чого в задовільному стані був виписаний додому. Зазначено також, що ОСОБА_4 було показано невідкладне оперативне втручання з приводу аневризми черевної аорти. Причиною смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року у себе вдома послужила хронічна ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, ускладнений серцево-судинною недостатністю (а.с.194-204, том 1).

Таким чином, на підставі досліджених вище доказів, судом установлено, що спадкодавець ОСОБА_4, хоч і був особою похилого віку, однак, протягом життя і до часу смерті був спроможний самостійно забезпечити умови свого життя та не потребував стороннього догляду, допомоги чи піклування. Також стороною позивача не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факту ухилення відповідача, яка також є особою похилого віку, від надання допомоги спадкодавцеві, який, як встановлено вище, і не потребував такої допомоги за життя. Відтак, відсутні й будь-які умисні дії чи бездіяльність відповідача, які могли б бути спрямовані на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною позивача залишилось не доведеним як факт ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Покликання сторони позивача на неправомірні дії відповідача в частині заволодіння спадковим майном після смерті ОСОБА_4, - що є предметом дослідження в межах іншого - кримінального - провадження, не може розглядатися як підставою для усунення відповідача від спадкування за законом, оскільки такі обставини не визначені цивільним законодавством, як можлива підстава для усунення особи від спадкування.

Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони та їх представники, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та необхідність відмовити в задоволенні даного позову.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судові витрати залишаються за стороною позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.1224, 1233, 1258, 1261 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н. НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_4, виданий 24.09.2002 року Кузнецовським МВ УМВС України у Рівненській області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, паспорт серія НОМЕР_5, виданий 03.10.1997 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, проживаючої за адресою: 45000, АДРЕСА_1) про усунення від спадкування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючаО. А. Восковська