Справа № 188/1598/17
Провадження № 2/188/56/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Брагін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів,

В С Т А Н О В И В:

20.11.2017 року до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 (далі позивачка) з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач) про збільшення розміру стягуваних аліментів, в якій вказує на те, що на підставі рішень Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 2-308/2003 від 25.02.2003 року з відповідача на її користь стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно до її повноліття.

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що розмір аліментів, визначений попереднім судовим рішенням, підлягає збільшенню, оскільки на момент ухвалення рішення суду відповідач вже сплачував аліменти на утримання старшої доньки Юлії, ІНФОРМАЦІЯ_2. Станом на сьогоднішній день старша донька досягла повноліття, і відповідач припинив виплачувати на її утримання аліменти. ОСОБА_3 значно підросла, тому необхідні значно більші витрати на її утримання, виховання, фізичний та духовний розвиток, за цей час значно змінився прожитковий мінімум для дітей. Позивачка посилається також на те, що має місце значний рівень інфляції, внаслідок чого розмір аліментів знецінюється.

Позивачка зазначає, що вона не має постійного місця роботи, перебуває на обліку в Петропавлівському районному центрі зайнятості, як безробітна, тому не може задовольнити всіх необхідних потреб, повязаних з утриманням та вихованням доньки, а відповідач за своїм матеріальним станом спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу.

Посилаючись на ст.ст. 84, 91, 180-182, 192 Сімейного кодексу (далі СК) України, позивачка просить суд стягувати з ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу починаючи з дня предявлення позову і до досягнення донькою повноліття, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного становища сторін.

В судове засідання позивачка не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила допустити негайне виконання рішення суду в межах місячної суми стягнення аліментів.

Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав.

Вивчивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25.02.2003 року з відповідача на користь позивачки до теперішнього часу стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, щомісячно до її повноліття в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) (а.с.5-6).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2).

При цьому згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Суд враховує, що 25.02.2003 року Петропавлівським районним судом рішення про стягнення аліментів приймалося на підставі статті 82 Кодексу про шлюб та сімю України, яка передбачала, що аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в розмірі: на одну дитину - чверті, на двох дітей - третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) батьків, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, а з осіб, які працюють за контрактом в іноземних державах, - не менше двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на кожну дитину. При ухваленні судом рішення було враховано, що відповідач ОСОБА_2 вже сплачував аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки Юлії ІНФОРМАЦІЯ_2, тому на користь позивачки було стягнуто 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача (а.с. 5-6).

Відповідач визнав позов і погодився на збільшення суми аліментів на дитину до 1/4 частини його доходів на місяць.

Позивачка не надала суду доказів, які б відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України свідчили б про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків, інших обставин, що є підставами для зміни розміру аліментів.

Однак, виходячи з правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13, та вимог ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає за необхідне зазначити про це в мотивувальній частині рішення.

На підставі досліджених доказів та приймаючи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги про збільшення розміру аліментів і це визнання не суперечить закону і не порушує законних прав та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі, визначеному згідно з ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, ст.ст.180-184, 192 СК України, керуючись ст. ст. 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, місце проживання: індекс 52700, вулиця Широка, 9, смт. Петропавлівка, Дніпропетровська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до ОСОБА_2, місце проживання: 52700, вулиця Партизанська, 112, смт. Петропавлівка, Дніпропетровська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, про збільшення розміру стягуваних аліментів задовольнити.

Змінити розмір стягнення аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/6 частини на 1/4 частину доходу (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.11.2017 року до досягнення донькою повноліття, тобто до 29.10.2020, або до зміни матеріального чи сімейного становища сторін.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення місячної суми аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 Олександровичана користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_4