Провадження № 4-с/537/10/2018
Справа № 537/420/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.при секретарі Скічко Н. В.,за участю представника скаржника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського райсуду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Полтавській області ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Крюківського районного суду зі скаргою на дії державного виконавця Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Полтавській області та прохав ухвалити рішення, яким визнати бездіяльність органу ДВС та зобов*язати скасувати арешт майна боржника ОСОБА_2, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках ВП № 13066753

На обґрунтування заявлених вимог повідомив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Полтавській області знаходився виконавчий лист № 6-492, виданий 28 квітня 2009 року Крюківським районним судом м.Кременчука про стягнення з ПП «Кремгазсервіс», ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно заборгованості за кредитним договором у сумі 3368682,36 грн. судові витрати по сплаті третейського збору у сумі 5000грн.

У процедурі ліквідації ПП «Кремгазсервіс» було погашено кредиторські вимоги ПАТ «Альфа-Банк», а саме вимоги за кредитним договором, згідно ухвали Господарського суду Полтавської області від 01.06.2010 року в сумі 796877,80 грн.

Через відсутність у боржників будь-якого іншого майна, постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Полтавській області від 28.12.2012 року стягувачу ЗАТ «Альфа-Банк» було повернуто виконавчий документ.

На протязі року, з моменту повернення виконавчого документу, стягувач повторно не пред'явив його до виконання.

Відповідно до п.2 ч. І ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону.

ч. 1 та 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого дкумента. Так, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат викоенавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, прохалв винести рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ Полтавської області не з*явилися по невідомій суду причині. Про час слухання справи вони були належним чином повідомлені.

Суд, заслухавши представника скаржника по справі, проаналізувавши надані суду докази, вважає, що скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Полтавській області знаходився виконавчий лист № 6-492, виданий 28 квітня 2009 року Крюківським районним судом м.Кременчука про стягнення з ПП «Кремгазсервіс», ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно заборгованості за кредитним договором у сумі 3368682,36 грн. судові витрати по сплаті третейського збору у сумі 5000грн.

У процедурі ліквідації ПП «Кремгазсервіс» було погашено кредиторські вимоги ПАТ «Альфа-Банк», а саме вимоги за кредитним договором, згідно ухвали Господарського суду Полтавської області від 01.06.2010 року в сумі 796877,80 грн.

Через відсутність у боржників будь-якого іншого майна, постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Полтавській області від 28.12.2012 року стягувачу ЗАТ «Альфа-Банк» було повернуто виконавчий документ.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

На підставі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Разом з тим, згідно відповіді відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області встановлено, що матеріали виконавчого провадження № 13066753

щодо виконання ухвали про накладання арешту на нерухоме майно знищені, у зв*язку з закінченням строків зберігання, та будь яка інша інформація по виконавчому провадженню у відділі відсутня, тому не мають можливості зняти арешт із зазначеного майна.

У відповідності до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Зважаючи на те, що згідно відповіді ,яка надійшла з відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області виконавче провадження ВП № 13066753 постановою від 28.12.2012 р.,повернено стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» , а продовження арешту майна перешкоджає ОСОБА_2 в реалізації його прав власника, суд вважає позов про скасування обтяження у виді арешту нерухомого майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» 2 червня 2016 року№ 1404-VIII) .

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У кожній справі, в якій ідеться про порушення права власності, Європейський суд з прав людини перевіряє дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та збереженням фундаментальних прав особи. Насамперед, спираючись на те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Лонрот проти Швеції»).

З листа матеріали виконавчого провадження № 13066753 щодо виконання ухвали про накладання арешту на нерухоме майно знищені, у зв*язку з закінченням строків зберігання, та будь яка інша інформація по виконавчому провадженню у відділі відсутня.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

В порушення вказаних вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт і заборона відчуження, накладений на майно державним виконавцем не знято.

На протязі року, з моменту повернення виконавчого документу, стягувач повторно не пред'явив його до виконання.

Відповідно до ст.. 447 ЦПК України регулює питання оскарження учасниками виконавчої провадження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Зокрема вказана стаття передбачає, що учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права свободи.

Оскільки, як встановлено в ході судового розгляду, обмеження на майно відсутнє і виконавче провадження закінчено та в подальшому знищено, то арешт на вищезазначене майно має бути знятий в порядку захисту власника арештованого майна, яким є скаржник, відповідно до ст. 391 ЦК України.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що скарга ОСОБА_2 про бездіяльність державної виконавчої служби підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,12,259,447,450, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скасувати арешт, накладений на майно боржника ОСОБА_2, інд. № НОМЕР_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, за постановою про відкриття виконавчого провадження та постановами про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження ВП 13066753

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м.Кременчука протягом 15 днів після її оголошення.

Суддя: Маханьков О.В.