Провадження № 2/554/389/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Безуглій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) до ОСОБА_1 (36008, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Данила Апостола, буд. 6) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому прохає суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору № PLEMRX00200004 від 04.09.2006 р. станом на 09.11.2017 року у сумі 23 305,59 грн., з яких: 4 729,36 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 28,35 грн. - заборгованість по комісії; 16 961,90 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи: 500, 00 грн. штраф (фіксована частина), 1085,98 грн. - штраф (процентна складова); а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 04.09.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») (надалі Банк, Кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 (надалі Відповідач, Позичальник) був укладений кредитний договір № PLEMRX00200004, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 1772,08 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір укладено шляхом підписання Позичальником Заяви-Позичальника від 04.09.2006 року та приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (надалі- Умови). Своїм особистим підписом в Анкетізаяві Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з Умовами, та «Тарифами Банку» (надалі Тарифи), складає між ним та Банком Договір. Однак, всупереч норм закону та умов договору відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого, утворилась заборгованість, що станом на 09.11.2017 р. становить 23305,59 грн., що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, разом з позовом заявляв клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, прохав суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі у звязку зі спливом строку позовної давності.

В обґрунтування своїх заперечень надав суду заяву про застосування строку позовної давності, відповідно до якої вказував, що дійсно отримав кредитні кошти в розмірі 1772,08 грн., які протягом квітня 2006 року по серпень 2007 року повертав, сплачував відсотки. Відповідач вважав, що у серпні 2007 року повністю розрахувався з Банком. Також, відповідач зазначив, що нарахування Банком заборгованості на недоплачену суму кредиту в 2007 році в розмірі 168,84 грн. (як він вбачає з розрахунку заборгованості, що наданий Банком) є дуже високою. Прохав суд застосувати збільшений за Умовами кредитування (п. 5.5) строк позовної давності в пять років.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, встановив наступне.

Судом встановлено, що 04.09.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № PLEMRX00200004, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 1772,10 грн. на строк з 04.09.2006 р. по 05.09.2007 р. включно зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік (1,0 %на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 28,35 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 161,1 грн. в обмін на зобовязання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») строки: щомісячної сплати з «18» по «25» число кожного місяця щомісячного платежу у сумі 185,94 грн.

Укладений між сторонами договір відповідає порядку укладення договорів приєднання відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Договір укладено шляхом підписання Позичальником Заяви-Позичальника від 04.09.2006 року та приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (надалі-Умови). Своїм особистим підписом в Анкетізаяві Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з Умовами, та «Тарифами Банку» (надалі Тарифи), складає між ним та Банком Договір.

Таким чином, між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Факт отримання кредиту не заперечується відповідачем, відповідно до його письмових пояснень, зроблених у заяві про застосування строку позовної давності.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивачем зазначено, що відповідач своїх зобовязань за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 09.11.2017 року утворилась заборгованість у сумі 23 305,59 грн., з яких:

-4 729,36 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-28,35 грн. - заборгованість по комісії;

-16 961,90 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

а також штрафи:

-500, 00 грн. штраф (фіксована частина),

-1085,98 грн. - штраф (процентна складова).

В підтвердження наявності заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості (а.с.5).

Відповідачем надано до суду заяву про застосування строку позовної давності, що становить 5 років відповідно до п. 5.5 Умов, та починається з моменту здійснення відповідачем останнього платежу по кредиту, а тому, відповідач вважає, що строк позовної давності сплив у вересні 2009 року, та прохав суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Судом дійсно встановлено, що сторони передбачили в пункті 5.5 Договору збільшений строк позовної давності в 5 років щодо стягнення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені, штрафів).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З розрахунку заборгованості судом вбачається, що Відповідач неналежним чином виконував свої кредитні зобовязання щодо повернення кредиту, а тому з 27.03.2007 року утворилась поточна та прострочена заборгованість за тілом кредитом. Всю суму непогашеного залишку заборгованості по тілу кредиту (поточну заборгованість) в розмірі 168,84 грн. винесено на прострочену заборгованість за тілом кредиту, що станом на 06.09.2007 р. становила 520,06 грн.

З розрахунку заборгованості судом встановлено, що останній платіж за кредитом здійснено відповідачем 20.07.2007 року в сумі 479,42 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Автоматичне списання Банком коштів з поточних рахунків Позичальника, що передбачено п. 3.3.5 Умов договору, не є, в розумінні ч. 1 ст. 264 ЦК України, підставою переривання строку позовної давності.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи те, що строк позовної давності становив 5 років за Умовами договору, а також те, що строк позовної давності перервався з моменту здійснення Позичальником останнього платежу в рахунок погашення заборгованості за кредитом 20.07.2007 року, з цього моменту починає перебіг строку позовної давності, який сплив 21.07.2012 року.

А тому, суд вважає, що з урахуванням відповідної заяви відповідача, судом необхідно застосувати до позовних вимог Банку строк позовної давності.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі з підстави пропуску позивачем строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 259, 261, 264, 267, 526, 611, 625, 629, 1054, ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) до ОСОБА_1 (36008, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Данила Апостола, буд. 6) про стягнення заборгованості за кредитним договором № PLEMRX00200004 від 04.09.2006 р. відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О.Материнко