Справа № 357/9994/18
Провадження № 2/357/3625/18
31 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Цукуров В. П. ,
секретар судового засідання Александрова А. С.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоінвестфакторінг», про захист прав споживачів, розірвання договору та повернення коштів,-
У серпні 2018 року ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до ТОВ «Автоінвестфакторінг» (далі «Відповідач»). В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини.
Він зателефонував за вказаним номером телефону, зазначеним на сайті та поспілкувався з менеджером даної компанії. При цьому йому повідомили, що дійсно у них проходить акція і в наявності є даний транспортний засіб.
29.09.2017 року разом із своєю дружиною ОСОБА_2 на вантажному автомобілі з водієм він поїхав у м. Вінницю до ТОВ «Автоінвестфакторінг». В офісі підприємства між ним та представником Відповідача відбулась розмова, в ході якої останній, відповідаючи на його питання щодо невисокої вартість трактору, повідомив, що ціна за трактор занижена та є акційною, тому що трактор був рекламний в своєму сегменті та стояв біля 2 років надворі під відкритим небом для покупців. На його прохання оглянути трактор йому відмовили, пояснюючи тим, що все законно, його ніхто не обманює і трактор оглядати не має необхідності.
Після оплати товару працівники ТОВ «Автоінвестфакторінг» надали для підписання позивачу договір № 100225 від 29.09.2017року, але не дали можливості його прочитати. Йому пояснили, що оскільки позивач заплатив за транспортний засіб, відповідач зобовязувався на протязі трьох днів доставити трактор за місцем його проживання. Зазначає, що підписав договір та сплатив кошти під впливом обману, який був застосований недобросовісною підприємницькою практикою з боку ТОВ «Автоінвестфакторінг».
Також Позивач зазначає, що він чекав більше трьох днів, але вказаний трактор так і не був доставлений на його адресу. В подальшому він телефонував до менеджера компанії, яка відповідала, що була затримка з доставкою даного трактора, тому йому треба чекати ще.
На подальші його телефоні дзвінки вони вже не відповідали, а згодом даний телефонний номер вже був відключений.
Позивач вказує, що прочитавши даний Договір, не зміг зрозуміти його зміст та звернувся за правовою допомогою, де йому розяснили, що умови договору не відповідають усній домовленості, і що згідно умов договору ТОВ «Автоінвестфакторінг» мав надати лише інформаційно-консультативні послуги з питання отримання у власність транспортного засобу.
Після цього ним було надіслано до ТОВ «Автоінвестфакторінг» претензію про визнання договору недійсним та повернення грошових коштів.
В подальшому від ТОВ «Автоінвестфакторінг» було отримано відмову, яка була вмотивована належним виконанням ним умов договору та його додатково проінформовано, про те, що йому було надіслано аналітичний висновок №100225/1 та акт надання послуг від 09.10.2017 року.
При цьому у п. 10.4 Договору визначено, що інформаційно-консультаційна послуга надається у формі аналітичного висновку протягом 15 (пятнадцяти) календарних днів з моменту підписання цього Договору та додатку №1 до Договору.
Враховуючи те, що Додаток №1 ним не був підписаний, ТОВ «Автоінвестфакторінг» не мало правових підстав надавати вищезазначені послуги, що в свою чергу є грубим порушенням умов Договору.
В судовому засіданні Позивач підтримав заявлені вимоги, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд позов задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Додатково пояснив, що працівники Відповідача запевнили його в тому, що трактор знаходиться в Києві й у цей же день буде поставлений до двору Позивача, але не пізніше трьох днів. В ході подальшої телефонної розмови йому гарантували у випадку не поставки трактору повернення грошових коштів у повному обсязі.
В судове засідання представник Відповідача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву та будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_2, дружина Позивача, підтвердила викладені ним обставини та надала аналогічні пояснення.
Суд, обєктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
29.09.2017 ОСОБА_1 був підписаний договір № 100225 з ТОВ «Автоінвестфакторінг» (а.с.8-16). Відповідно до п.3.1. вказаного договору Довіритель (Позивач) доручає, а Повірений (Відповідач) зобовязується вчиняти за винагороду фактичні або юридичні дії, надавати інформаційно-консультаційні послуги з питання отримання Замовником у власність (користування, володіння чи розпорядження) транспортний засіб.
Проте, умови його усної домовленості не відповідають умовам вказаного письмового договору та не виконані відповідачем у повному обсязі - транспортний засіб позивачу так і не було надано.
13.10.2017 року Позивачем було надіслано на адресу ТОВ «Автоінвестфакторінг» претензію про визнання договору недійсним та повернення грошових коштів.
17.11.2017 року ТОВ «Автоінвестфакторінг» надіслало йому лист про розгляд заяви, у якому зазначено, що умови договору Відповідачем виконані та Позивача додатково проінформовано про те, що йому надіслано аналітичний висновок №100225/1 та акт надання послуг від 09.10.2017 року (а.с.49, 20-47).
Крім того, згідно з пунктом 3.1. оспорюваного Договору, його предметом є зобовязання Відповідача вчиняти за винагороду фактичні або юридичні дії, надавати інформаційно-консультаційні послуги з питань отримання замовником у власність (користування, володіння чи розпорядження) транспортного засобу. А відповідно до пункту 3.2. вказаного Договору, назва транспортного засобу, ціна, за якою замовник бажає його придбати, обумовлюється окремою заявкою замовника, що є додатком №1 до даного Договору. Оскільки Додаток №1 до спірного Договору не був ним підписаний та отриманий, то суд погоджується з доводами Позивача про те, що Відповідач не мав правових підстав надавати вищезазначені послуги, що в свою чергу є грубим порушенням умов Договору.
Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.
Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого згідно з практикою Суду відносяться й грошові кошти.
У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обовязків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.
Крім того, національне законодавство України встановлює наступне.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що встановлено пунктом 3 частини 1 статті З ЦК України.
В частині 1 статті 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Так за змістом пункту 7 частини 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).
Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.
Частиною п'ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.
Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.
Положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають кваліфікацію умов договору несправедливими, за такими ознаками по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по - друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Крім того, відповідно до частин 1 - 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
При цьому Відповідачем не надано суду ані відзив на позов, ані будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів Позивача.
Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного позивачем способу захисту права.
При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України, та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ТОВ «Автоінвестфакторінг» про захист прав споживачів, розірвання договору та повернення коштів підлягає задоволенню повністю. Вимоги Позивача Відповідачем не спростовані, є доведеними, законними та обґрунтованими.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 254, 263 - 265, 273, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоінвестфакторінг» про захист прав споживачів, розірвання договору та повернення коштів - задовольнити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Київської апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.06.2018 року.

СуддяОСОБА_3