Справа № 202/7714/17
Провадження № 2/202/610/2018
24 січня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.
при секретарі Герасименко В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
21 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.
У своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 29.09.2012 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 687. Від шлюбу мають спільних дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 року та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з листопада 2016 року, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати разом з матір'ю. Просила суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 29.09.2012 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 687 та стягнути судові витрати з відповідача.
Позивач у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що з 13 листопада 2016 року вона з відповідачем не веде спільного господарства, не підтримує шлюбні відносини, проживає окремо, майнового спору та спору щодо приживання дітей не має, діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом з нею. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_1».
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неяки суду не повідомив.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, протокол судового засідання не вівся.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно ч. 1 ст. 13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтями 51 Конституції України та 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) - кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу.
З матеріалів справи судом встановлено, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано 29.09.2012 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів 29.09.2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 687, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 від 29.09.2012 року /а.с. 8/.
Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 10.01.2013 року /а.с. 6/ та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 від 17.12.2014 року /а.с. 7/.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з листопада 2016 року, що підтверджується поясненнями позивача викладеними в позові /а.с. 4/, а також поясненнями позивача в заяві від 24.01.2018 року.
Сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо з листопада 2016 року, що підтверджується поясненнями позивача в позові /а.с. 4/ та в заяві позивача від 24.01.2018 року.
Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Надання сторонам строку для примирення на думку суду є недоцільним, оскільки шлюбні відносини припиненні з листопада 2016 року, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, між сторонами були втрачені почуття любові та поваги, збереження шлюбу суперечить їх інтересам.
Майновий спір між сторонами відсутній, що підтверджується поясненнями позивача в заяві від 24.01.2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Спір щодо місця проживання дітей між сторонами відсутній. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з позивачем (матір'ю), що підтверджується поясненнями позивача в заяві від 24.01.2018 року.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивач в заяві від 24.01.2018 року просила залишити їй прізвище «ОСОБА_1», на підставі ст. 113 СК України суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_1».
Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих участниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, їх сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.
Керуючись ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. 9, 51 Конституції України, ст. ст. 1-3, 7, 13, 18, 21, 24, 27, 55-56, 69, 104-105, 110-115, 160 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10-13, 19, 43, 76-81, 81, 89, 95-96, 141, 258-259, 263-265 Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 03.10.2017 року), суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб зареєстрований між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, 29.09.2012 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів 29.09.2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 687 - розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище "ОСОБА_1".
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.
Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Індустріального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили , якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.Г. Зосименко