Єдиний унікальний номер 243/9082/18 Номер провадження 22-ц/804/429/18

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2018 року м. Бахмут
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: Будулуци М.С.,
суддів: Космачевської Т.В., Санікової О.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 243/9082/18
за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2018 року про повернення заяви (суддя Попович Т.М., повний текст ухвали складено 21 вересня 2018 року), -
Ухвалою судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого 31 вересня 2018 року в м. Донецьку, заінтересована особа: Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, повернуто заявнику.
Із вказаною ухвалою не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до Словянського міськрайонного суду Донецької області на новий розгляд в іншому складі суду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначила, що згідно з п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, заявники звільняються від сплати судового збору в справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв'язку зі збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування у полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Різновидом заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, є встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В даному випадку, причиною подання заяви до суду про встановлення факту смерті саме є тимчасова окупація, у звязку з якою вона не має можливості отримати на території України свідоцтво про смерть чоловіка.
За твердженням ОСОБА_1, вказані обставини не враховані судом, що призвело до порушення норм права та незаконного повернення заяви у звязку з несплатою нею судового збору за подачу заяви до суду про встановлення факту смерті.
Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції апеляційному суду не надав.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Як передбачено п. 6 ч.1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 6 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала про повернення заяви заявникові, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 20 вересня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту смерті.
Посилаючись на ст. 317 ЦПК України, заявник просила встановити факт, що її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 31 серпня 2018 року в м. Донецьку. Заінтересована особа - Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Слов`янський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відмовив ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації смерті чоловіка, оскільки заявником для підтвердження факту смерті предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Встановлення факту смерті в судовому порядку їй необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах Державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, отримати яке за місцем поховання чоловіка (місто Донецьк) через збройну агресію і тимчасову окупацію Донецька не можливо.
Ухвалою судді Словянського міськрайонного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, оскільки заявником до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Заявнику було запропоновано сплатити судовий збір за подачу заяви в розмірі 352 грн. 40 коп. та надати до суду квитанцію про сплату судового збору в строк 5 днів з дня отримання копії ухвали судді.
Зазначену копію ухвали ОСОБА_1 отримала під розписку 20 вересня 2018 року (а.с.6).
Заявою від 21 вересня 2018 року ОСОБА_1 повідомила Словянський міськрайонний суд Донецької області про те, що згідно з п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, заявники звільняються від сплати судового збору в справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв'язку зі збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування у полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Вважала, що причиною подання заяви до суду про встановлення факту смерті є тимчасова окупація, у звязку з якою вона не може отримати на території Донецька, згідно законодавства України, свідоцтво про смерть чоловіка, а тому зазначила, що має бути звільнена від сплати судового збору за подачу заяви про встановлення факту смерті на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Ухвалою судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті визнано неподаною та повернуто заявнику, оскільки вона не сплатила судовий збір у визначеному розмірі.
Донецький апеляційний суд не погоджується з оскаржуваною ухвалою судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 4 частини 1ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Згідно з п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у звязку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Як вбачається з тексту заяви про встановлення факту смерті, ОСОБА_1 ставить питання про встановлення факту смерті чоловіка - ОСОБА_2, померлого 31 серпня 2018 року в місті Донецьку на тимчасово окупованій території України (а.с. 1 - 3).
Згідно з довідкою від 07 жовтня 2015 року № НОМЕР_1, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою (а.с.14).
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VІІ (далі - Закон № 1706-VІІ) визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», місто Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
За приписами пункту 21 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (в редакції Закону від 18 січня 2018 року № 2268-VIII), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв'язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Згідно ст. 2 Закону № 1706-VІІ, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.
Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий i вiдкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннiм судом, встановленим законом.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що Україна має вживати всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.
При цьому апеляційний суд враховує, що оскільки ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа Управлінням соціального захисту населення Слов'янської міської ради, звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті чоловіка, який помер на тимчасово окупованій території України, де оформити свідоцтво про смерть особи за законодавством України неможливо, то слід дійти висновку, що пільга, зазначена у пункті 21 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення особи від сплати судового збору за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, розповсюджується на ОСОБА_1
Вирішуючи питання про повернення заяви ОСОБА_1 через несплату нею судового збору, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заявник не звільняється від сплати судового збору за подачу заяви про встановлення факту смерті її чоловіка, померлого на окупованій території, яка є внутрішньо переміщеною особою, помилково визнав її заяву неподаною та повернув.
Відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обгрнутовані.
Разом з тим апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Тому, доводи апеляційної скарги про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суддів не ґрунтується на зазначеній нормі ЦПК України.
Таким чином, оскільки, приймаючи рішення про визнання заяви неподаною та повертаючи її заявникові, суд порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, то апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, ухвала скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 08 листопада 2018 року.

Судді: