Провадження № 2/243/3331/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» листопада 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Неминущого Г.Л.,

за участю - секретаря судового засідання - Нікіфорової В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі № 8 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

До Словянського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Маяківської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 18 січня 1994 року помер її чоловік, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на момент смерті мешкав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після його смерті залишилася спадщина 1/2 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами, розташований за адресою: Слов'янський р-н, с. Маяки, вул. Тітова, будинок № 7.

Будинок належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва на будівництво будинку, яке було видано згідно рішення № 222/4 виконкому Словянської районної ради від 24 липня 1974 року.

Згідно даних погосподарського обліку (погосподарська книга № 1 Маяківської сільської ради) ОСОБА_2 був записаний власником даного домогосподарства, а після його смерті в погосподарській книзі господарем будинку значилася ОСОБА_1

У БТІ право власності на будинок не реєструвалося, оскільки на той час діюче цивільне законодавство цього не вимагало.

Позивач та ОСОБА_2 уклали шлюб 15 березня 1965 року, і з того часу проживали разом, аж до смерті чоловіка.

Позивач звернулася до Маяківської сільської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки, на якій знаходиться будинок.

На підставі рішення Маяківської сільської ради від 29 листопада 1996 року Позивачу передано у власність земельну ділянку площею 0,22 га із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, що підтверджується Державним актом про право приватної власності на землю, яка розташована на території Маяківської сільської ради, с. Маяки, вулиця Тітова, 7.

Вищевказаний житловий будинок був придбаний в період шлюбу, тому Позивач зазначає, що він є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2. Отже, ? частина будинку належала та належить Позивачеві, як сумісна власність подружжя. Оскільки до смерті чоловіка вони мешкали разом, в одному будинку, після його смерті Позивач не зверталася із заявою до нотаріуса.

Наразі, у Позивача виникла необхідність оформити право власності на будинок на її імя, у встановленому законом порядку. Коли Позивач звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під номером 7 по вул. Тітова у селі Маяки Слов'янського району, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я померлого ОСОБА_2.

Спадковий будинок знаходиться на земельній ділянці, наданій Позивачу на законних підставах, належність цього будинку спадкодавцю підтверджується рішенням № 222/4 виконкому Словянської районної ради від 24 липня 1974 року.

Оскільки державний нотаріус відмовив Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, вона змушена звертатися до суду для визнання права власності на вказаний житловий будинок.

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на ? частини житлового будинку із господарськими та побутовими будовами та спорудами під № 7 по вулиці Тітова с. Маяки Словянського району Донецької області, який належав ОСОБА_2, як на частину спільного сумісного майна подружжя; право власності на ? частини житлового будинку із господарськими та побутовими будовами та спорудами під № 7 по вулиці Тітова с. Маяки Словянського району Донецької області, який належав ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом. Тобто, визнати за нею право власності на 1/1 частини зазначеного будинку, на весь будинок.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі Ордеру серії ДН № 053108 від 25 жовтня 2018 року (а.с.25) до судового засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 05 листопада 2018 року надав суду Заяву про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі (а.с.31).

Відповідач Маяківська сільська рада Словянського району Донецької області належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився. 02 листопада 2018 року надав суду Заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника, рішення прийняти на розсуд суду, згідно чинного законодавства (а.с.30).

Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва на будівництво будинку в сільських населених пунктах Української СРС, ОСОБА_2, місце будівництва: Донецька область, Словянський район, с. Маяки на підставі виписки із протоколу № 5 від 06 березня 1974 року Маяківської сільської ради дозволено будівництво житлового будинку на виділеній земельній ділянці. Будівництво на земельній ділянці дозволено на підставі рішення виконкому Словянської районної Ради депутатів трудящихся від 24 липня 1974 року № 222/4 (а.с.8-9).

Згідно Виписки з рішення № 222/4 від 24 липня 1974 року Виконкому Словянської районної Ради депутатів трудящихся, ОСОБА_2 в с. Маяки, дозволено будівництво житлового будинку на раніше закріпленій земельній ділянці, зі знесенням старого будинку після завершення будівництва (а.с.10).

Згідно зі Свідоцтвом про одруження, серії VІІI УР № 050007, виданого 15 березня 1965 року, гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_4 уклали шлюб 15 березня 1965 року, про що було зроблено відповідний Актовий запис № 7, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Дєткіна» (а.с.15).

ОСОБА_5 до Свідоцтва про смерть серії VI НО № 376788, виданого 18 січня 1994 року, ОСОБА_2 помер 18 січня 1994 року, про що було зроблено відповідний Актовий запис № 3 (а.с.15).

Як вбачається із Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 007103, виданого 16 грудня 2001 року, ОСОБА_1, яка мешкає в с. Маяки по вулиці Тітова, 7, на підставі рішення Маяківської сільської Ради народних депутатів від 29 листопада 1996 року було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,22 га. Земельна ділянка розташована на території Маяківської сільської ради, с. Маяки, вулиця Тітова, 7. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 644 (а.с.11).

ОСОБА_6 № 696 від 04 травня 2018 року, виданої виконкомом Маяківської сільської ради Словянського району Донецької області, вбачається, що згідно запису погосподарської книги № 1 (номер обєкта по господарського обліку 0009-1) за 2016-2020 року, господарем будинку за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Маяки, вулиця Тітова, 7, є ОСОБА_1 (а.с.7).

Постановою державного нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_7 від 05 липня 2018 року, гр. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2, який помер 18 січня 1994 року, на житловий будинок, розташований в с. Маяки Словянського району по вулиці Тітова під № 7, у звязку з відсутністю документа, який посвідчує право власності на вищезазначений житловий будинок спадкодавця (а.с.6).

Позивачем також надано Технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок № 7 по вулиці Тітова у с. Маяки Словянського району Донецької області, інвентаризаційна справа № 705 (а.с.13-14).

ОСОБА_5 № 1097/02-17 від 31 жовтня 2018 року на запит суду, завідуюча Другої словянської державної нотаріальної контори повідомила, що усі документи по 1999 рік, включно, передано до Донецького обласного нотаріального архіву (83014, м. Донецьк, вулиця Нижнєудинська, 3), тому перевірити наявність спадкової справи 1994 року та надати її копію немає можливості, у звязку з відсутністю доступу до обласного нотаріального архіву м. Донецька (а.с.32).

Згідно ст. 22 Кодексу України про шлюб та сімю від 20 червня 1969 року, який діяв на час укладення шлюбу та придбання будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ст. 28 зазначеного кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісної власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

ОСОБА_5 до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

ОСОБА_5 до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірванні шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11», сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення».

Позивачем при поданні позовної заяви до суду надані належні докази того, що майно, за яким Позивач просить визнати право власності, придбано подружжям під час шлюбу.

У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено, що при визнанні права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку.

ОСОБА_5 до абз. З ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно норми ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

ОСОБА_5 до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулюється підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Згідно ст. 548, п. 1 ч.1 ст. 549 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_5 до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_5 до норм ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_5 до абзацу третього пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_5 до Постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Вказане також підтверджене і розясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Суд, приходить до переконання про законність та обґрунтованість позовних вимог Позивача, оскільки майно було придбане подружжям у зареєстрованому шлюбі та Позивачем було прийнято спадщину, у встановленому законом порядку, тому позовна заява ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 317, 328, 331, 386, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963р., ст.ст. 60, 63, 70 СК України, ст.ст. 22, 28 Кодексу України про шлюб та сімю, ст.ст. 4,12-13,76-78, 89, 229, 247, 259, 261, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на ? частини житлового будинку із господарськими та побутовими будовами та спорудами під № 7 по вулиці Тітова с. Маяки Словянського району Донецької області, який належав ОСОБА_2, як на частину спільного сумісного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на ? частини житлового будинку із господарськими та побутовими будовами та спорудами під № 7 по вулиці Тітова с. Маяки Словянського району Донецької області, який належав ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом.

Таким чином, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на 1/1 частину житлового будинку із господарськими та побутовими будовами та спорудами під № 7 по вулиці Тітова с. Маяки Словянського району Донецької області, тобто на весь будинок.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького Апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 07.11.2018 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_8