Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 520/17495/15-ц

провадження № 61-12310св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,
відповідач - Житлово-будівельний кооператив «Комфорт»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Комфорт» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Бабія А. П., Варикаші О. Д., Станкевича В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Комфорт» (далі - ЖБК «Комфорт») про визнання договору про пайову участь у будівництві недійсним, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 15 липня 2014 року між ЖБК «Комфорт» і ОСОБА_1, який є асоційованим членом ЖБК «Комфорт», було укладено договір про пайову участь у будівництві.

Позивачу було видано свідоцтво про виділення персоніфікованого паю - будівлі НОМЕР_1, загальною площею 67,5 кв. м, який розташований у системі будинків на АДРЕСА_1 Він сплатив пайові внески на загальну суму 477 942,78 грн, що еквівалентно 36 287,5 доларів США.

Зазначає, що у відповідача на момент укладення оспорюваного договору і на час звернення до суду немає правовстановлюючих та дозвільних документів на будівництво об'єкта, вказаного в цьому договорі.

Вважає, що був введений в оману під час укладення оспорюваного договору, оскільки відповідач навмисно не повідомив, а також приховав від нього певні факти, які перешкоджали його укладенню, що є підставою для визнання цього договору недійсним з підстав, передбачених статтею 230 ЦК України, та застосування наслідків, передбачених цією нормою законодавства.

На підставі викладеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір від 15 липня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ЖБК «Комфорт», про пайову участь у будівництві; стягнути з відповідача на його користь збитки у сумі 80 343,06 грн; стягнути з ЖБК «Комфорт» моральну шкоду в розмірі 350 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2016 року (у складі судді Куриленко О. М.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів факту обману, тому відсутні правові підстави для визнання договору про пайову участь у будівництві, що був укладений 15 липня 2014 року, недійсним внаслідок обману.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року рішення місцевого суду скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір від 15 липня 2014 рокупро пайову участь у будівництві, укладений між ОСОБА_1 та ЖБК «Комфорт».

Стягнуто з ЖБК «Комфорт» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що при укладенні оспорюваного договору ЖБК «Комфорт» навмисно ввів другу сторону -ОСОБА_1 в оману щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки при укладенні договору було замовчено існування вищевказаних істотних обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, внаслідок чого відповідно до частини першої статті 230 ЦК України є правові підстави для визнання оспорюваного договору недійсним.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ЖБК «Комфорт», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач посилався на обман як на підставу позову, проте не довів наявність умислу зі сторони відповідача і сам факт обману. Відповідач зазначає, що ЖБК «Комфорт» лише у листопаді 2014 року з'ясував, що декларація про початок виконання будівельних робіт та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не зареєстровані у передбаченому чинним законодавством порядку.

05 травня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Апеляційний суд встановив, що 15 липня 2014 року між ЖБК «Комфорт» та ОСОБА_1, який є асоційованим членом ЖБК «Комфорт», було укладено договір про пайову участь у будівництві.

Згідно з пунктом 4.5.8 цього договору кооператив зобов'язаний сумлінно виконувати умови цього договору та нести відповідальність за заподіяння шкоди і збитків асоційованого члена ЖК, передбачену чинним законодавством, якщо така вина буде повністю доведена. ЖК гарантує, що в повному обсязі володіє всіма необхідними правами для укладення та виконання даного договору (пункт 11.5 договору).

Позивачу видано свідоцтво про виділення персоніфікованого паю - будівлі НОМЕР_1, загальною площею 67,5 кв. м, який розташований у системі будинків на АДРЕСА_1

На виконання умов цього договору ОСОБА_1 сплатив пайові внески у загальній сумі 477 942,78 грн, що еквівалентно 36 287,5 доларів США, що підтверджується доданими квитанціями та довідкою ЖБК «Комфорт» про сплачену позивачем суму пайових внесків.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд з'ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

У справі, яка є предметом перегляду, апеляційний суд встановив, що Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області за результатами проведеної перевірки ЖБК «Комфорт» у зв'язку із виявленими порушеннями склала припис від 09 січня 2014 року «Про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил». Під час перевірки, встановлено самовільне, в порушення частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконання будівельних робіт за адресою: м. Одеса (за межами населених пунктів), АДРЕСА_3, із будівництва групи багатоквартирних житлових будинків без будь-якого документа дозвільного характеру, що надає право на виконання будівельних робіт. Проектна документація, виконавча документація замовником до перевірки не надана, також не надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки.

13 січня 2014 року за результатами розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності позивачем винесено постанову № 9, якою накладено на ЖБК «Комфорт» штраф за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт у розмірі 109 620 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року, яка набрала законної сили, встановлено, що Інспекція ДАБК в Одеській області правомірно та у межах компетенції винесла постанову про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В подальшому встановлено, що припис про усунення порушень вимог законодавства, складений за результатами позапланової перевірки, відповідач не виконав, будівельні роботи не зупинено, роботи проводяться самочинно, без належним чином розробленої проектної документації та без права на їх виконання. Земельна ділянка за адресою: ділянка НОМЕР_2, територія Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, не приведена до первинного стану шляхом знесення самовільно побудованих будівель у строк до 28 травня 2014 року.

Отже, вищевикладене підтверджує, що будівництво здійснюється на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, без відповідного документа, що дає право виконувати будівельні роботи, за відсутності містобудівної та проектної документації, в межах санітарно-захисної зони.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2015 року слідчого відділення Київського районного відділу Одеського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області 19 листопада 2014 року до чергової частини надійшла заява від громадянина ОСОБА_2 про те, що 08 лютого 2014 року невстановлені особи підробили декларацію від 08 лютого 2014 року про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2, яка є фактичною адресою земельної ділянки, що знаходиться за межами АДРЕСА_3

В цей же час, 15 липня 2014 року, на час укладення оспорюваного договору, з боку відповідача мало місце перед позивачем замовчування факту відсутності у відповідача належних правовстановлювальних та дозвільних документів на будівництво, яке до того ж велося поряд зі станцією біологічної очистки з відповідною охоронною територією, а також мало місце замовчування фактів перевірок контролюючими органами будівництва та судових спорів за участю ЖБК «Комфорт» щодо будівництва, що є істотними обставинами при укладенні оспорюваного договору.

Крім того, позивач вважав, що укладає договір про пайову участь у будівництві, яке буде відбуватися за адресою: АДРЕСА_1, однак у подальшому стало відомо, що вказана земельна ділянка за цією адресою територіально знаходиться в Овідіопольському районі, в зоні викидів забруднюючих речовин на території, суміжній зі станцією біологічної очистки «Південна», яка здійснює приймання, перероблення, очищення відходів побутових стоків.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 довів, що при укладенні оспорюваного договору про пайову участь у будівництві від 15 липня 2014 року його було введено в оману та він помилявся щодо обставин, які мають істотне значення. З урахуванням зазначеного, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання цієї угоди недійсною з підстав, передбачених статтями 229, 230 ЦК України.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з рішенням апеляційного суду, оскільки суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами) обґрунтовано вважав, що позивач довів належними і допустимими доказами факт вчинення відповідачем дій, що свідчать про умисне введення позивача в оману щодо істотних обставин договору.

Доводи касаційної скарги про те, що ЖБК «Комфорт» лише у листопаді 2014 року з'ясував, що декларація про початок виконання будівельних робіт та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не зареєстровані у передбаченому чинним законодавством порядку, не приймається до уваги судом касаційної інстанції, оскільки вже 05 березня 2014 року ЖБК «Комфорт» звернувся до суду з позовом до Інспекції ДАБК в Одеській області про визнання дій інспекції зі складання акта перевірки і припису неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року, яка набрала законної сили, ЖБК «Комфорт» відмовлено у задоволенні цих вимог.

При цьому слід зауважити, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2016 року, яка не набрала законної сили, зобов'язано ЖБК «Комфорт» знести об'єкт будівництва за власний рахунок, який розташований за адресою: ділянка АДРЕСА_3

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі суд апеляційної інстанції не порушив норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального закону, то рішення суду є законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому це рішення відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Комфорт» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська