АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Красвітної Т.П., Ткаченко І.Ю.,

за участі секретаря: - Григор»євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та кредит» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.07.2007 року між сторонами укладено кредитний договір №064/07-ФЛ/09, згідно з умовами якого ОСОБА_6 надано кредит у сумі 25413,00 дол. США. зі сплатою 13% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_7, укладено договір поруки №064/07/02/09 від 19.07.2007 року, за умовами якого останній зобов'язався відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником умов кредитного договору. Сторони погодили, що позичальник і поручитель в разі невиконання умов кредитного договору відповідають як солідарні боржники.

Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором в результаті чого утворилася заборгованість.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2008 року з відповідачів було стягнуто на користь банку розраховану станом на 29.07.2008 року заборгованість за кредитом у сумі 119165 грн., 4008,19 грн. відсотки, 16610,74 грн. пеня.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2014 у справі № 185/7297/14-ц визнано виконавчий лист, виданий 14.12.2008 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі №2-5298-2008 в частині боржника ОСОБА_6 таким, що не підлягає виконанню.

Однак, станом на 08.10.2014 р. продовжували діяти умови кредитного договору та нараховувалася відсотки за користування кредитними коштами у сумі 0,00 дол. США - строкова заборгованість по кредиту, 8816,42 дол. США (еквівалентно станом на дату розрахунку 114174,40 грн) - прострочена заборгованість по кредиту, 22,29 дол. США (еквівалентно станом на дату розрахунку 288,66 грн) - строкова заборгованість по відсоткам, 10294,73 дол. США (еквівалентно станом на дату розрахунку 133318,81 грн) - прострочена заборгованість за відсотками, 58211,39 грн - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії, а всього за курсом НБУ станом на 08.10.2014 заборгованість становить 305993,26 грн.

У зв'язку з вищевикладеним позичав просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 19133,44 дол. США та 58211,39 грн., та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_6 судові витрати за проведення судово-економічної експертизи у сумі 10656,00 грн. (десять тисяч шістсот п'ятдесят шість гривень 00 копійок).

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.07.2007 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" і ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 064/07-ФЛ-09, відповідно до якого ОСОБА_6 отримала у позивача кредит на загальну суму 25413,00 дол. США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 10.07.2014 року. (а.с. 14-16)

Сторони погодили графік повернення кредиту та розміри щомісячних платежів у сумі 465,28 дол. США щомісячно по поверненню коштів (а.с.17).

Згідно із заявою на видачу готівки №13 від 19.07.2007 та платіжного доручення №10 від 19.07.2007 відповідач ОСОБА_6 отримала кредитні кошти у розмірі 25413,00 дол. США, які було перераховано за часткову сплату за автомобіль Hyunday Tucson2 GLS 4WD/ (а.с. 20)

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19.07.2007 між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки (а.с. 18-19).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2008 у справі №2-5296/2008 за позовом ВАТ Банк «Фінанси і кредит» в особі відділення Дніпропетровської філії «Дніпропетровське регіональне управління» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто з останніх заборгованість за кредитним договором у сумі 139784,09 грн. (а.с. 64-65)

Згідно із ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2014 у справі № 185/7297/14-ц (а.с. 21), з урахуванням ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2014 у справі №185/7297/14-ц (а.с. 216-217) визнано виконавчий лист, виданий 14.12.2008 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі №2-5298-2008 в частині боржника ОСОБА_6 таким, що не підлягає виконанню. Вказана ухвала залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.12.2014. (а.с. 58-60)

Відповідно до розрахунку станом на 08.10.2014 р., вчинений за період з 30.07.2007 по 08.10.2014 р.р., відповідачі мають наступну заборгованість: строкова заборгованість по кредиту - 0,00 дол. США, прострочена заборгованість по кредиту - 8816,42 дол. США (еквівалентно станом на дату розрахунку 114174,40 грн.), строкова заборгованість по відсоткам - 22,29 дол. США (еквівалентно станом на дату розрахунку 288,66 грн.), прострочена заборгованість за відсотками - 10294,73 дол. США (еквівалентно станом на дату розрахунку 133318,81 грн), пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії -58211,39 грн., а всього за курсом НБУ станом на 08.10.2014 заборгованість становить 305993,26 грн. (а.с. 4-13)

Згідно із ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2014 у справі № 185/7297/14-ц встановлено, що 30 вересня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 вчинено виконавчий напис (реєстровий № 5584) про звернення стягнення на майно на суму 142 784 грн. 08 коп. зі строком проведення стягнення по 30 вересня 2008 року та звернуто його до примусового виконання. (а.с. 21).

Постановою державного виконавця від 13.12.2013 року, виконавче провадження № 39052846 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису закінчено в зв'язку з фактичним виконанням, на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Районний суд в судовому рішенні від 14 липня 2014 року дійшов до висновку, що при вчиненні виконавчого напису, було враховано в тому числі суму заборгованості, за кредитним договором з урахуванням штрафних станом на 29 липня 2008 року у сумі 139 784 грн. 09 коп. А також дійшов висновку, що зобов'язання заявника ОСОБА_6 перед кредитором щодо погашення суми заборгованості яка утворилась в зв'язку з порушенням умов кредитного договору № 064/07-ФЛ-09 станом на 29 липня 2008 року № 064/07-ФЛ-09 виконано, що стало підставою для задоволення заявлених вимог в частині визнання виконавчого листа № 2-5298-2008 р. таким, що не підлягає виконанню стосовно ОСОБА_6.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Таким чином, сторонами на законних підставах було укладено вищевказаний кредитний договір, який є предметом спору.

Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладено договору та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений договором строк (термін) його виконання, що передбачено ст.ст.562, 530 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач виконав зобов'язання за кредитним договором №064/07-ФЛ/09 від 19.07.2007 станом на 13.12.2013, тому вони є припиненими внаслідок їх виконання, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №064/07-ФЛ/09 від 19.07.2007, складений станом на 08.10.2014 за період з 30.07.2008 по 08.10.2014 (а.с. 4-13) є спірним та необґрунтованим.

Щодо відповідальності поручителя суд виходить з наступного.

В якості забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_6 умов кредитного договору №064/07-ФЛ/09 від 19.07.2007 між позивачем та ОСОБА_6 та відповідачем - 2 ОСОБА_7 було укладено договір поруки №064/07/02/09 від 19.07.2007 року, за умовами якого останній зобов'язався відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником умов кредитного договору. Сторони погодили, що позичальник і поручитель в разі невиконання умов кредитного договору відповідають як солідарні боржники. Порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за Кредитним договором/та або Договором про відкриття кредитної лінії не заявив вимоги до Поручителя. (а.с. 18-19)

Згідно частини 1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою, або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Стаття 253 ЦК України визначає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку відмовляючи у задоволенні позову, оскільки пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та кредит» - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку та строки, що визначені чинним законодавством.

Головуючий:

Судді: