Справа № 297/2597/17
24 січня 2018 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Ердевдій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 37/а по вул. Легоцького в м. Берегово Закарпатської області.
Позовні вимоги мотивовано тим, що вищевказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності в цілому на підставі договору дарування. В даному будинку зареєстрована також і відповідач ОСОБА_2, однак така вже більше 4 років в будинку не проживає. Оскільки відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації місця проживання в будинку за вказаною адресою, що порушує права позивача на отримання субсидії, а також завдає незручності по оплаті комунальних послуг, ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою м. Берегово, вул. Легоцького, 37/а, Закарпатської області.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить допустити до участі в справі її представника адвоката ОСОБА_3, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує (а. с. 21).
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання також не зявився, подав заяву, згідно з якою просить провести розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги підтримує та проти заочного рішення не заперечує (а. с. 22, 23)
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомила (а. с. 17-18).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, оцінивши докази позивача на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до доданого позивачем копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок № 37/а по вул. Т. Легоцького в м. Берегово належить в цілому на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування (а. с. 5).
Так, як вбачається з копії договору дарування від 29.12.2006 року, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_4 у дар житловий будинок за вищевказаною адресою (а. с. 4).
Отже, судом достовірно встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 37/а по вул. Т. Легоцького в м. Берегово.
Як встановлено з матеріалів справи, у вищевказаному будинку значиться зареєстрованою ОСОБА_2, що стверджується копією будинкової книги (а. с. 6-7), довідкою Берегівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 22.11.2017 року (а. с. 12).
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Враховуючи, що реєстрація відповідача ОСОБА_2 в будинку № 37/а по вул. Т. Легоцького в м. Берегово, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1, порушує права останньої як власника будинку на вільне володіння, користування та розпорядження своєї власністю, суд вважає позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.
Виходячи зі змісту частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права користування житловим приміщенням).
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, ст. ст. 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якої зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2/а, Закарпатської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою м. Берегово, вул. Легоцького, 37/а, Закарпатської області.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя ОСОБА_5.