Справа № 357/4086/16-ц Головуючий у І інстанції Бондаренко О. В.
Провадження № 22-ц/780/232/18 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 29 08.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Лівінського С.В.,

При секретарі - Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування коштів.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 10.12.2012 року ним було видано довіреність, строком на три роки - до 10.12.2015 року ОСОБА_3, на керування транспортним засобом: автомобілем марки AUDI, Q7, який належав йому на праві власності та придбаний на власні кошти до вступу в шлюб.

14.06.2011 року між ним та відповідачем укладений шлюбний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г.

18.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 655, який, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2015 року розірвано та між ними припинено будь-які шлюбні відносини.

Враховуючи ті обставини, що він з ОСОБА_3 перестали спільно проживати, вести спільне господарство, у нього відпала необхідність в тому щоб його колишня дружина користувалася його транспортним засобом, тому він 09.12.2015 року направив до відповідача лист в якому просив повернути автомобіль AUDI, Q7 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, оскільки довіреність на користування даним транспортним засобом припинялася, а наміру продовжити її він не бажав.

Після направлення вимоги про повернення транспортного засобу, йому в грудні 2015 року стало відомо, що відповідач реалізувала даний транспортний засіб своїй матері ОСОБА_5, без його згоди, коштів від продажу даного транспортного засобу йому не передала.

Раніше він не мав можливості дізнатися про реалізацію транспортного засобу, так як номерний знак не змінений та користується ним сама відповідач.

Ринкова вартість автомобіля на сьогоднішній день складає від 25 700 $ доларів США до 27 400 $ доларів США, а середня вартість 25 000 $ доларів США, що в гривневому еквіваленті відповідає 662, 500 грн. (25 000 х 26.5 = 662,500 грн.) відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 15.03.2016 року.

Враховуючи вище викладене, позивач вважає, що відповідач неправомірно не повертає йому кошти від реалізованого автомобіля.

Відповідно довіреності, яка була надана ОСОБА_3, право власності на автомобіль до неї не перейшло тому він вважає, що відповідач мала діяти в його інтересах, що стосується права користування ОСОБА_3 спірним автомобілем на строк дії довіреності, він не заперечував.

ОСОБА_2 також вказує на те, що відповідач не повідомила його про реалізацію автомобіля, що в цілому суперечить його інтересам, як власника.

На момент відчуження транспортного засобу, у ОСОБА_3 не було права власності на автомобіль, а тому, як представник, відповідач вона повинна була діяти в його інтересах.

ОСОБА_3 отримала кошти, які зобов'язана повернути особі в чиїх інтересах діяла, однак вона відмовляється повернути хоча б 500 000 гривень, що значно менше від вартості автомобіля, тому позивач вважає, що відповідач незаконно та не в його інтересах користується його коштами, в зв'язку з чим просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь кошти отримані від продажу автомобіля марки AUDI Q7, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 500 000 гривень.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив, скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2017 року, ухвалити у справі нове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на його користь коштів від продажу автомобіля марки AUDI Q7, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 315 380 гривень та понесені судові витрати. Зазначив, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2017 року є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2017 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача з стягненням з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 315 380 грн. вартості автомобіля марки AUDI Q7, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та судових витрат в розмірі 6 622,98 грн. з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2017 року не відповідає.

Судом встановлено, що 14.06.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюбний договір, з якого вбачається, що відповідно до п.2.1.1 - будь-яке майно, яке було набуте кожною стороною до реєстрації шлюбу є особистою приватною власністю тієї сторони, кому воно належало до реєстрації шлюбу, незалежно від того чи збільшилось воно істотно у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другої сторони під час перебування в зареєстрованому шлюбі.

18.06.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 655, який, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2015 року розірвано.

Також, судом встановлено, що 10.12.2012 року ОСОБА_2 підписав довіреність, яка була зареєстрована в реєстрі за № 1597, якою уповноважив ОСОБА_3 експлуатувати та розпоряджатись (продавати, за ціною та на умовах на власний розсуд уповноваженого, при умові сплати в установленому законом порядку, податку з доходів фізичних осіб, або державного мита) належний йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого Білоцерківським РЕВ про УДАІ ГУ МВС України в Київські області 23.03.2010 року, автомобілем марки AUDI Q7, реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 тип легковий універсал - В, зареєстрований Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області 23.03.2010 року. Для чого надав відповідачу право: представляти його інтереси в органах нотаріату, відповідних органах Державтоінспекції або будь - яких інших установах, підприємствах та організаціях з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, його переобладнанням, ремонтом, проходженням технічного огляду; зняти автомобіль з обліку, отримати транзитні номери, визначити на власний розсуд місце стоянки автомобіля; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, дублікат реєстраційного документа в разі його втрати, розписуватись за нього, підписувати договори цивільно - правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, в тому числі договори позики, оренди. Застави, тощо, укладати угоди в результаті дорожньо - транспортної пригоди чи заподіяння шкоди іншими транспортними засобами під час керування вказаним ТЗ, одержувати належні йому за результатами згаданих угод грошові кошти та використовувати всі інші дії, пов'язані з цією довіреністю.

На підставі довіреності, як зазначено у частині першій ст. 244 ЦК України, здійснюється представництво.

За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя.

Крім того, на підставі доручення повірений не має права укладати угоду від імені особи, яку він представляє, відносно себе особисто.

Згідно ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль.

При оформленні довіреності перехід права власності не відбувається, так як повірений отримує лише тимчасове право на здійснення від імені та на користь іншої сторони (власника майна) тих дій, які передбачені довіреністю. Такою дією може бути і продаж самого майна.

Статтею 249 ЦК України передбачено, що особа, яка видала довіреність, може в будь-який час її скасувати. Припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення особи, яку він представляє.

Відповідно до п.п. 2,7,8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМ України від 07.09.1998 року № 1388 із змінами, передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Згідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів та правомірність придбання транспортного засобу.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є - довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних біржах; інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування; акт приймання-передачі транспортних засобів; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію транспортних засобів; договір фінансового лізингу.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Згідно довіреності, позивач надав відповідачу не лише право керування транспортним засобом, а й право продавати автомобіль від його імені, за ціною та на умовах на власний розсуд уповноваженого та одержувати належні йому за результатами угод грошові кошти.

З довідки - рахунку серії ААВ № 088714 від 19.04.2013 року та копії облікової картки № НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_5 придбала автомобіль марки AUDI Q7, номер кузова НОМЕР_3, Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, вартістю 315 380 грн., знятий з обліку для реалізації 19.04.2013 року, транзитний номер НОМЕР_7.

Відповідно до розписки, ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 кошти, за проданий автомобіль марки AUDI Q7 в сумі 100 000 грн.

Згідно ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтею 237 ЦК України передбачено, що представництво є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

В ч. 3 ст. 238 ЦК України вказано, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Статтею 239 ЦК України передбачено, що правочин вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

З приписів ст. 334 ЦК України вбачається, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

На момент відчуження транспортного засобу у ОСОБА_3 не було права власності на автомобіль, тому, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 реалізовуючи транспортний засіб своїй матері, переслідувала свої інтереси та діяла не в інтересах довірителя, а в своїх особистих інтересах.

Відповідач отримала кошти за реалізований автомобіль вартістю 315 380 грн., що підтверджується довідкою - рахунок серії ААВ № 088714 від 19.04.2013 року, які зобов»язана повернути особі, в чиїх інтересах діяла.

Докази про те, що нею повернуті кошти за реалізований транспортний засіб особі, в інтересах якої вона діяла, в матеріалах справи відсутні.

За правилами п. 3 ст. 1006 ЦК України повірений зобов»язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 повинна повернути ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 315 380 грн. так як згідно довідки - рахунок серії ААВ № 088714 від 19.04.2013 року, його вартість на час реалізаціє склала вказану суму.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи ОСОБА_3 про те, що спірний автомобіль було реалізовано її матері за 100 000 грн., які вона повернула позивачу так як в матеріалах справи відсутні докази про це.

Колегія судді також не приймає до уваги розписку, відповідно до якої ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_5 кошти в сумі 100 000 грн. за проданий автомобіль марки AUDI Q7, так як даний доказ є недопустимим та неналежним. З вказаної розписки не вбачається, що ОСОБА_3 реалізувала саме спірний автомобіль за вказану суму і саме за його реалізацію отримала 100 000 грн. так як в розписці не вказано, який автомобіль продано, ідентифікаційний номер автомобіля, номерний знак і т.д.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області розглядаючи даний спір на вище вказане уваги не звернув, належної правової оцінки не дав, тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2017 року скасувати, прийняти у справі нову постанову про часткове задоволення позовних вимог позивача, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 315 380 грн. вартості автомобіля AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1, що

підтверджується довідкою - рахунок серії ААВ № 088714 від 19.04.2013 року та судовий збір в розмірі 6 622,98 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2017 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 315 380 грн. вартості автомобіля AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1, від 23 березня 2010 року та судовий збір в розмірі 6 622.98 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: