Справа № 2-63/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження у якій зазначило, що рішенням апеляційного суду Донецької області 24.09.2013 року скасовано рішення Шахтарського міськрайонного суду від 24 вересня 2011 року позов ВАТ «Державний ощадний банк України» по справі 2-63/11 до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, апеляційна скарга задоволена частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №1424 в розмірі 157457,94 грн. суми основного боргу та пені в сумі 25257,78 грн, а також витрат на оплату судового збору в розмірі 1827,16 грн., разом 184542,88 грн. Під час звернення до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з проханням надати відомості про стан проведення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 банку надійшла відповідь, що за даними ЄДР виконавчих проваджень виконавчий лист 2-57/11 на виконанні у Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не перебуває. Проведення виконавчих дій не проводиться у звязку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а відділ ДВС Головного управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, що підконтрольна українській владі. Банком також було втрачено частину матеріалів справи по поверненню заборгованості за кредитом внаслідок захоплення приміщень, матеріальної бази та проведення активної фази АТО. Просило відновити втрачене судове провадження по справі №2-63/11 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором №1424 від 12.09.2005 року.

Представник заявника в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю у якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином - через оголошення на веб-порталі «Судова влада» на офіційному сайті Бердянського міськрайонного суду.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 488-490 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться за заявою учасника справи або за ініціативою суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Рішенням Шахтарського міськрайонного суд Донецької області від 28 листопада 2011 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 194682,36 грн.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 24 вересня 2013 року апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2011 року скасовано. Позов задоволено частково стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 182715,72 грн., яка складається з: залишку заборгованості по кредиту у сумі 157457,94 грн., пені у розмірі 25257,78 грн. та судовий збір у розмірі 1827,16 грн., а всього: 184542,88 грн. (а.с. 8-9).

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції таким судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, адміністративних справ, господарських справ і кримінальних проваджень місцевими та апеляційними судами, що визначаються Головою Верховного Суду.

Суди згідно з визначеною відповідно до цього Закону підсудністю та відповідно до вимог процесуального законодавства здійснюють розгляд справ та вирішують процесуальні питання, які виникають після ухвалення судового рішення.

Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 29/0/38-14 від 12.09.2014 змінено територіальну підсудність справ, підсудних Шахтарському міськрайонному суду Донецької області на Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Згідно абзацу другого частини 3 ст. 1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження в звязку з проведенням антитерористичної операції» у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Згідно ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

За ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і розяснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

При прийняття рішення, суд враховує те, що місто Шахтарськ Донецької області, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р увійшло до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади (у тому числі суди) тимчасово не здійснюють свої повноваження, а згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, місто Шахтарськ входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Знаходження на території міста Шахтарськ небезпечно як для здоров`я, так і для життя будь-якого громадянина України, а право на свободу та особисту недоторканість не забезпечуються державою Україна на території цього міста, що підтверджується Постановою Верховної Ради України від 21 травня 2015 року №462 «Про Заяву Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобовязань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод»». Це, обєктивно свідчить про те, що на момент розгляду справи отримати будь-яку інформацію та документи, що стосуються судового провадження по справі №2-63/11 в суді, що розглядав цю справу, неможливо.

На підтвердження ухвалення рішення заявником надано копію рішення апеляційного суду Донецької області від 24.09.2013 року з ЄДРСР (а.с. 6-7), копію рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2011 року з ЄДРСР (а.с. 8-9), копію кредитного договору №1424 від 12.09.2005 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 (а.с. 10-11), копію паспорту та ідентифікаційного номера ОСОБА_1 (а.с. 12-13).

Відповідно до листа Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь від 03.11.2017 року встановлено, матеріали виконавчого провадження по даній цивільній справі знаходяться на тимчасово окупованій території, до Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь не надходили, відомості щодо їх стану відсутні, для проведення виконавчих дій у подальшому необхідно надати дублікат виконавчого документу (а.с. 4-5).

Згідно статті 3 ЗУ «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Судом перевірено, що рішення апеляційного суду Донецької області від 24.09.2013 року по справі по справі №2-63/11 розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зареєстровано 04.10.2013 року та оприлюднено 07.10.2013 року

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що матеріали судового провадження по цивільній справі № 2-63/11 дійсно є втраченими, розгляд справи був закінчений в суді першої інстанції ухваленням рішення по суті спору, яке скасовано рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24.09.2013 року з постановленням нового рішення.

Суд вважає, що зібраних матеріалів достатньо для точного відновлення змісту втраченого судового провадження, в частині рішення про часткове задоволення позову Апеляційним судом Донецької області.

З огляду на мету відновлення втраченого судового провадження, яку повідомив заявник, провадження у справі слід відновити в частині тексту рішення апеляційного суду Донецької області від 24 вересня 2013 року (справа № 2-63/11), яким позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту задоволено частково, та яке набрало законної сили 24 вересня 2013 року.

На підставі викладеного заява Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відновлення втраченого судового провадження, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 354, 355, 488-495 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відновлення втраченого судового провадження задовольнити.

Відновити частково втрачене судове провадження по цивільній справі №2-63/11 за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом в частині рішення Апеляційного суду Донецької області від 24 вересня 2013 року в такій редакції:

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2013 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючої Осипчук О.В.

суддів Смєлік С.Г., Принцевської В.П.

при секретарі Саєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в місті Донецьку апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2011 року по справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2011 року відмовлено у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 194682,36 грн.

З рішенням суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу в якій зазначив наступне, що просить рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права . Апелянт зазначив, що суд відмовивши у задоволені позову фактично звільнив відповідача від виконання обовязків по погашенню боргу. Звернення стягнення на предмет іпотеки не перешкоджає зверненню про стягнення заборгованості. Просив скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні представник ПАТ «Державний ощадний банк України» підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

ОСОБА_1 повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, що відповідно до положень частини 2 ст. 305 ЦПК України не є перешкодою у розгляді справи по суті.

Вислухавши суддю-доповідача, учасника судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.09.2005 року між сторонами був укладений кредитний договір № 1424, згідно п.п.1.1, 1.2 якого банк зобовязується надати позичальнику на умовах цього договору кредит у сумі 199 000 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит у сумі 199 000 грн., та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 17 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит наданий на 60 місяців з відстрочкою основного платежу по кредиту строком на три місяці терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 10.09.2010 року.

Згідно п.4.1.1 за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом Позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня від суми платежу за кожний день прострочки.

12.09.2005 року між сторонами були укладені договори іпотеки та застави рухомого майна посвідчені приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу за реєстровими номерами 6371,6372. Іпотекодавцем та заставодавцем за вказаними договорами є товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕСА».

Відповідачу з позичкового рахунку №937 було видано готівкою 199 000,00 гривень.

Відповідно до розрахунку станом на 18.03.2010 року заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору від 21.09.2005 року № 1424 склала 194682,36 грн., в тому числі заборгованість по тілу кредиту - 157457,94 грн., заборгованість по пені 37224,42 грн.

17.10.2008 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу був здійсненний виконавчий напис щодо звернення стягнення на нерухоме майно, передано у іпотеку на підставі договору іпотеки нерухомого майна, посвідченого 12.09.2005 року за кредитним договором № 1413-1427 від 12.09.2005 року між Філії Донецьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та зокрема ОСОБА_1

06.02.2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу був здійснений виконавчий напис щодо звернення стягнення на нерухоме майно, передане на підставі договору застави рухомого майна, посвідченого 12.09.2005 року за кредитним договором № 1413-1424 від 12.09.2005 року між Філії - Донецьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та зокрема ОСОБА_1

Відповідно до довідки відділу державної виконавчої служби Шахтарського міського управління юстиції від 10.11.2011 року № 10-594/33467, з 09.02.11 року на примусовому виконанні відділу перебувають вказані виконавчі написи від 17.10.2008 року та 06.02.2009 року.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що дотепер предмет застави, тобто майно, на яке звернуто стягнення не продано, оскільки на нього не має попиту. Банк не отримав від заставленного майна жодних коштів.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову, дійшов висновку що позивач вже скористався своїми правами передбаченими ст.ст.572, 589 шляхом звернення стягнення на майно, а тому його право не потребує захисту іншими способами.

Відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20, статті 3 і 4 ЦПК).

Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні заборгованості з позичальника, дійшов помилкового висновку, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

Як зазначалося вище, позивач звернувся з позовом про стягнення не тільки заборгованості за кредитом, але й пені у розмірі 37224,42 грн.

Згідно ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивачем було надано довідку про розмір пені за один рік у розмірі 25 257,78 грн.

З цих підстав позовні вимоги в частині стягнення неустойки підлягають частковому задоволенню за останній рік перед зверненням позивача до суду у розмірі 25 257,78 грн.

Згідно статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення. суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2011 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 182715 грн. 72 коп., яка складається з: залишку заборгованості по кредиту у сумі 157457 (сто пятдесят сім тисяч чотириста пятдесят сім ) гривень 94 копійки; пені у розмірі 25 257,78 грн. (двадцять пять тисяч двісті пятдесят сім) гривень 78 копійок, та судовий збір у розмірі 1827,16 грн, а всього: 184542,88 (сто вісімдесят чотири тисячі пятсот сорок дві) гривні 88 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Осипчук О.В.

Судді: Смєлік С.Г.,

ОСОБА_2

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя