печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25 квітня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Новака Р.В.

при секретарі Владіміровій О.К.,

учасники справа:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на проживання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що відповідно до договору купівлі-продажу №1008 від 25.02.2011, зареєстрованого приватним нотаріусом КМНО Назаренко К.В. за №1008 позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Крім позивача, яка постійно проживає у вказаній квартирі зареєстровані ще: ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Разом з тим, відповідач більше ніж 2 років не проживає за місцем реєстрації і не виявляє бажання користуватися даною квартирою, крім того відмовився від своїх прав на вказану квартиру, що підтверджується рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24.07.2014 №757/6039/14-ц. Реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачу в повній мірі здійснювати право власності відносно належного майна, крім того, призводить до надмірних матеріальних витрат по сплаті житлово-комунальних послуг із розрахунку на всіх осіб, які зареєстровані у квартирі, в тому числі і на відповідача, який житлово-комунальними послугами не користується, залишив квартиру добровільно, у зв'язку з чим, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право на проживання в АДРЕСА_1

Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 р. справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні заяв та клопотань від учасників процесу не надходило, інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не вчинялося.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та про те, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами заочного загального позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує щодо такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1008 від 25.02.2011, зареєстрованого приватним нотаріусом КМНО Назаренко К.В. за №1008 являється власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки Форми № 3 від 27.03.2017 № 23, виданої ОСББ «Круглоуніверситетська 18/2», крім позивача, в зазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації і не виявляє бажання користуватися даною квартирою.

Реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає власнику в повній мірі здійснювати право власності відносно належного майна, крім того призводить до надмірних матеріальних витрат по сплаті житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право на проживання в АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 72 Житлового кодексу Української РСР визначає порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Також згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається протягом шести місяців.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.

Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, оскільки відповідач у квартирі тривалий час не проживає, але значиться зареєстрованим у ній, а отже втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, у зв'язку з чим, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на проживання є обґрунтованими підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житлом, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва або через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1: 01024, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2: 01024, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - відсутній.

Суддя: Р.В. Новак