Справа № 755/8983/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.

за участю

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації. Свої вимоги мотивував тим, що згідно довідки № від 18 листопада 2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач перемістився з тимчасової окупованої території в Дніпровський район м. Києва та отримував щомісячну адресну допомогу. Після дзвінків слідчого з поліції позивачу стало відомо, що відповідачем подано до правоохоронних органів недостовірну інформацію про позивача.12 травня 2017 року позивач звернувся до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про спростування звернення Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із завідомо неправдивим повідомленням про неповернення боргу та проханням припинити кримінальне провадження проти ОСОБА_1 на адресу поліції. 31 травня 2017 року листом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повідомлено позивача про відшкодування надміру нарахованих бюджетних коштів у розмірі 2737,55 грн. та про відсутність правових підстав для спростування звернення до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві. Однак, 13 жовтня 2016 року позивачем перераховано на користь Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації грошові кошти у розмірі 2737,55 грн. про що було повідомлено відповідача. Вважає звернення до правоохоронних органів таким, що прямо вказує про причетність позивача до протиправної діяльності. У зв'язку з чим просить визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, що ганьбить та принижує честь та гідність позивача, поширену відповідачем у листі від 11 листопада 2016 року, зобов'язати відповідача спростувати поширену недостовірну інформацію викладену у листі від 11 листопада 2016 року, шляхом відкликання цього документу у адресата.

23 листопада 2017 року протокольною ухвалою суду замінено неналежного відповідача Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію на належного - Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Позивач підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідач Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що 20 листопада 2014 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, в якій вказав, що у будь-кого з членів сім'ї відсутнє у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористичної операції. Однак дружина позивача - ОСОБА_5 має у власності житлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1. Спираючись на Закон України «Про національну поліцію» Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві звернулося до відповідача з проханням повідомляти про виявлені факти порушення особами, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та надають недостовірні дані, для отримання щомісячної адресної допомоги. 11 листопада 2016 року Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернулося з повідомленням про виникнення у ОСОБА_1 переплати щомісячної адресної допомоги у розмірі 2737,55 грн.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні обставини справи.

Згідно довідки № від 18 листопада 2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 перемістився з тимчасової окупованої території в АДРЕСА_1 (а.с. 3).

20 листопада 2014 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, в якій вказав, що у будь-кого з членів сім'ї відсутнє у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористичної операції (а.с. 33).

06 жовтня 2016 року листом Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 жовтня 2016 року повідомлено позивача про виникнення переплати щомісячної адресної допомоги у розмірі 2737,55 грн. (а.с.5).

13 жовтня 2016 року позивачем перераховано на користь Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації грошові кошти у розмірі 2737,55 грн. (а.с.6, 7).

11 листопада 2016 року Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернулося до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві з повідомленням про виникнення у ОСОБА_1 переплати щомісячної адресної допомоги у розмірі 2737,55 грн. (а.с.9).

12 травня 2017 року позивач звернувся до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про спростування звернення Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із завідомо неправдивим повідомленням про неповернення боргу та проханням припинити кримінальне провадження проти ОСОБА_1 на адресу поліції (а.с.4).

31 травня 2017 року листом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повідомлено позивача про відшкодування надміру нарахованих бюджетних коштів у розмірі 2737,55 грн. та про відсутність правових підстав для спростування звернення до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві (а.с.8).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч.1 ст.277 ЦК України).

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію ( ч. 4 ст.277 ЦК України).

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Відповідно до положень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Судом встановлено, що 11 листопада 2016 року Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернулося до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві із повідомленням про виникнення у ОСОБА_1 переплати щомісячної адресної допомоги у розмірі 2737,55 грн. а.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб, що зобов'язані оглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадках, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Проаналізувавши зміст заяви відповідача до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві та норми права, які регулюють спірні правовідносини сторін, суд дійшов висновку, що відповідач реалізувала право на звернення до компетентних органів, передбачене ст. 40 Конституції України.

Позивач стверджує, що інформація, викладена у заяві відповідача до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві є неправдивою та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Однак, аналіз наведених норм дає підстави суду для висновку, що факти, які б доводили, що згадане звернення відповідача мотивовано цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача, відсутні.

Отже, з урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації.

Керуючись ст.ст. 32, 34, 40, 68 Конституції України, ст.ст. 16, 277, 297 ЦК України, п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", ст. ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації відмовити.

Повний текст рішення складено 26 січня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є. Арапіна