Справа № 449/522/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2018 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Борняк Р.О.

секретаря Баран П.Д.

представник позивача Ковальчук Л.О.

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про достягнення відсотків за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення донарахованих відсотків за кредитним договором покликаючись на те, що 03 березня 2007р. між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №014/8201/82/47786, згідно умов якого ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав ОСОБА_4 кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 20000,00 дол. США строком до 03.03.2017р. з відсотковою ставкою 13,75% річних, а позичальник зобов'язалась повністю повернути суму отриманого кредиту, сплатити відсотки за користування ним та виконати інші обов'язки, визначені договором. Попри взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав їх перед позивачем, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно з графіком погашення кредиту та відсотків за кредитом. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору банк був вимушений звернутись до суду, відповідно до рішення якого, від 19.11.2014р. з ОСОБА_4 вирішено стягнути на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 107571,49грн та судовий збір в розмірі 1075,72грн., які в подальшому стягнені з відповідачки і зараховані на рахунок позивача лише 22.03.2017р.

Зважаючи на те, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором було виконане з простроченням, а позичальник надалі користувався кредитними коштами, відтак банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом, а тому вважають має право на їх повернення. Станом на 22.03.2017р. заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за період з 15.05.2015р. по 22.03.2017р. складає 2459,61 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 22.03.2017р. становить 66043,13грн., а тому просить примусово стягнути з відповідача зазначені донараховані відсотки за кредитним договором №014/8201/82/47786 від 03.03.2017р. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, та просить їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у відзиві на позов просив у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі з огляду на те, що 03.12.2015р. на підставі рішення суду від 19.11.2014р. по справі 449/777/14-ц, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження в процесі здійснення якого на електронних торгах було реалізовано квартиру відповідача і кошти повністю зараховані на рахунок позивача в рахунок заборгованості. У зв'язку з повним фактичним виконанням виконавчих листів 29.03.2017р. виконавче провадження було закінчене. Однак позивач з незрозумілих причин і надалі після прийняття судового рішення продовжував здійснювати нарахування відсотків за користування кредитом та звернувся до суду з даним позовом, який позивач вважає безпідставним. Крім цього вважають, що позовна заява позивача не підлягає задоволення у зв'язку із закінченням позовної давності згідно ч.4 ст.267 ЦК України. Наданий позивачем розрахунок заборгованості необґрунтований належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги, а також притягнути до одного виду юридичної відповідальності на одне й те ж саме правопорушення. В судовому засіданні дав покази аналогічні викладеним у відзиві, просить в задоволенні позову відмовити.

Проаналізувавши обставини справи та документальні докази по ній, на які посилаються сторони, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2007р. між позивачем та ОСОБА_4 та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" був укладений кредитний договір №014/8201/47786, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 20 000,00 дол. США строком до 03.03.2017р. зі сплатою 13,75% річних, а відповідач взяв на себе обов'язок повністю повернути даний кредит та сплатити відсотки за користування ним згідно умов договору.

У зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/8201/82/47786 від 03.03.2017р. в сумі 107571,49грн.

Відповідно до рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.11.2014р. (справа №449/777/14-ц), яке набрало законної сили, з ОСОБА_4 вирішено стягнути в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 107571,49грн. та судовий збір в розмірі 1075,72грн.

З огляду постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№49498925 віл 16.02.2017р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №449/777/14-ц виданого 11.11.2015р. Перемишлянським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 107571,49грн. - закінчено у зв'язку із повною сплатою заборгованості.

Верховний Суд України у своїй постанові від 14.12.2018р. по справі №564/2199/15-ц зазначив, що згідно з ст.611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту.

Також, 15.08.2018р. Верховний Суд України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №761/13715/13-ц, провадження №61-11145св18 (ЄДРСРУ №75970017) підтвердив позицію викладену в пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 28.03.2018р. у справі 444/9519/12-ц по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про достягнення відсотків за кредитним договором слід відмовити.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України за яким, у разі відмови в позові інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача, з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» слід стягнути на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати по справі в сумі 3600,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 83, 89, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про достягнення відсотків за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_4 понесених судових витрат по справі в сумі 3600,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р. О. Борняк