Справа№ 640/9888/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р.

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді: Нев'ядомського Д.В.

при секретарі: Коломойцеві М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики харківської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась в суд з позовом ОСОБА_2,третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики харківської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, зазначаючи те , що з відповідачем перебуває у шлюбі з 13 вересня 2008 року . Від спільного подружнього життя у сторін по справі є малолітні діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають разом з батьком. На теперішній час у сторін подружні стосунки відсутні, спільного господарства не ведуть , біля двох років постійно сваряться. Відповідач забрав дітей у позивача , не повертає їх позивачу та не дає змоги взагалі їх відвідувати. Оскільки примирення між сторонами на думку позивача є неможливим і в подальшому спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін , тому позивач звернувся з вимогою до суду про розірвання шлюбу.Також позивач просить визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх матір'ю - ОСОБА_1, оскільки в червні 2017 року позивач відвезла дітей до своїх батьків, тому що посварилась з відповідачем. Через тиждень перебування дітей батьків позивача відповідач з дозволу у телефонному режимі узяв дітей до своїх батьків до м. Харків, при цьому пообіцяв повернути їх через тиждень, але цього не зробив. Згодом позивачка поїхала до матері відповідача, щоб забрати дітей, проте дітей їй не повернули, з приводу цього вона викликала поліцію. Діти до теперішнього часу проживають у відповідача. Позивач зазначає, що Відповідач не працевлаштованим та не має постійного доходу. Постійно вживає алкогольні напої та перебуває у стані алкогольного сп'яніння, неодноразово вчиняв сварки з позивачкою у присутності дітей, ображав позивачку. Вважаю, що така поведінка відповідача у сімейному житті є аморальною, що може негативно вплинути на розвиток та виховання дітей, і з урахуванням того, що діти мають більшу прихильність до позивача та вона належним чином виконувала батьківські обов'язки під час спільного проживання, тому, просить визначити місце проживання малолітніх дітей з позивачем, також зазначає , що вимога про стягнення аліментів є похідною від задоволення вимоги про визначення місця проживання дітей. Відповідач є працездатним за віком та станом здоров'я, інших утриманців у нього не має, тому вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів), що і стало підставою для звернення до суду.

Позивачка та представник позивача в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання з»явились , позовні вимоги визнали частково лише в частині розірвання шлюбу, інші позовні вимоги вважають безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, у зв»язку з чим просили відмовити в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення їх місце проживання.

Третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики харківської міської ради не з»явилась, на адресу суду надіслала заяву про слухання справи за їх відсутності , долучила до заяви письмовий висновок та акт обстеження умов проживання.

Дослідивши матеріали справи , вислухавши думки учасників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 13 вересня 2008 року, актовий запис № 504 , який зареєстрований у Київському відділі РАЦС Харківського МУЮ, НОМЕР_2.

Від спільного подружнього життя у сторін по справі є малолітні діти : син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис № 5688 ,НОМЕР_3 , виданий відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис № 1288 НОМЕР_4, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції.

Причиною розлучення є - неможливість знайти спів розуміння у стосунках. На теперішній час у сторін подружні стосунки відсутні і вони не ведуть спільного господарства. Біля двох років постійно виникають сварки.

Від позивачки надійшло клопотання, що після розлучення вона повертає собі дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та їх неповнолітній дитині.

На момент звернення до суду з цим позовом, між сторонами не досягнуто згоди з приводу місця проживання малолітніх дітей, оскільки в червні 2017 року позивач відвезла дітей до своїх батьків, тому що посварилась з відповідачем. Через тиждень перебування дітей батьків позивача відповідач з дозволу у телефонному режимі узяв дітей до своїх батьків до м. Харків, при цьому пообіцяв повернути їх через тиждень, але цього не зробив. Згодом позивачка поїхала до матері відповідача, щоб забрати дітей, проте дітей їй не повернули, з приводу цього вони викликала поліцію. Діти до теперішнього часу проживають у відповідача.

За приписами ст. 7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком , коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращіх інтересах дитини.

Як вбачається з висновку третьої особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики харківської міської ради щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю, ОСОБА_1 від 27.11.2017 року № 694.ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, але фактично мешкає за договором найму за адресою: АДРЕСА_1, де для дітей створені належні умови для проживання (акт обстеження від 06.11.2017).

ОСОБА_1, матеріально забезпечена, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває. ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_2, де для дитини створені належні умови для проживання дітей (акт обстеження від 11.10.2017).

ОСОБА_2 матеріально забезпечений, є фізичною особою - підприємцем, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. Малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкають разом з батьком, ОСОБА_2.

Згідно з інформацією адміністрації Харківської загальноосвітньої школи № 5, в якій навчаються малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, батьки цікавляться успішністю, поведінкою, фізичним та духовним розвитком синів.

Згідно з інформацією адміністрації Харківської міської дитячої поліклініки № 23, де малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває під наглядом фахівців закладу з народження, діти відвідували заклад у супроводі матері. Питання щодо надання малолітнім дітям допомоги вирішуються з матір'ю. Малолітній ОСОБА_4 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-ортопеда з приводу порушення статури та деформації грудної клітки. Амбулаторний прийом лікаря неповнолітній відвідував у супроводу матері в квітні 2017. Рекомендовано проведення курсу масажу, лікувальної фізкультури, прийом препаратів кальцію. В червні за ініціативою та в присутності матері дитина була обстежена в умовах «Медичного центру лікаря Бубновського». Рекомендовано відвідування спеціалізованого КЗ «Харківський санаторний навчально-виховний комплекс № 13».

За інформацією дільничного педіатра дитина відвідує Харківську ЗОШ № 5. З питань щодо проведення курсів масажу та лікувальної фізкультури своєму сину батько до поліклініки не звертався. Згідно з інформацією адміністрації КЗ «Харківський санаторний навчально-виховного комплексу № 13» мати дітей, ОСОБА_1, зверталася до закладу з приводу навчання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, але для зарахування дитини для закладу потрібна згода обох батьків. Батько дитини, ОСОБА_2 свою згоду на навчання дитини у закладі інтернатного типу не надав, таким чином ОСОБА_4 на навчання до закладу зарахований не був.

Питання щодо доцільності визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю, ОСОБА_1, було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - Комісія).

Батьки дитини на засідання Комісії з'явились, надали свої пояснення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 19, 161 Сімейного кодексу України, діючи в інтересах дитини, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю ОСОБА_1.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі) проте з ким із них і, хто саме з дітей залишається, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Згідно принципу 6 Декларації з прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд врахувавши ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, , вік дітей, висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в якому третя особа вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з матір"ю, тому позовна вимога в частині визначення місця проживання малолітніх дітей також підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення аліментів зОСОБА_2 на користьОСОБА_1, аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно зі ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Верховний суд України, в п. п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. З ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Тому суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2017 року і до повноліття дитей.

Згідно ст. 141 ЦПК оскільки суд задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітніх дитей, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 640 грн. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в частині вимог про розірвання шлюбу, враховуючи той факт, що предметом розгляду є сімейні правовідносини, із відповідача на користь позивача 320 грн, а також сплаченого нею при зверненні до суду судового збору про визначення місця проживання дітей 640 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 141, 244-245 ЦПК України, -

В и р і ш и В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики харківської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_1, зареєстрований 13 вересня 2008 року Київським відділом РАЦС Харківського МУЮ актовий запис № 504.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище «ОСОБА_1».

Визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 960 ( дев»ятсот шістдесят гривень).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Нев'ядомський