29.10.2018 Провадження по справі № 2/380/387/18
Справа № 380/886/18
Рішення

Іменем України

29 жовтня 2018 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 районної ради Київської області, ОСОБА_1 центральної районної лікарні до ОСОБА_2, третя особа фінансове управління ОСОБА_1 районної державної адміністрації, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,

встановив:

Заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 районної ради Київської області, ОСОБА_1 центральної районної лікарні звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 центральної районної лікарні кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3 в сумі 3727,80 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Тетіївського районного суду Київської області від 27.11.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження, у звязку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії ОСОБА_1 центральної районної лікарні в період з 25.07.2017 року по 30.07.2017 року. Вартість лікування ОСОБА_3 склала 3727,80 гривень, які відповідно до ст.1206 ЦК України відповідач зобовязаний відшкодувати ОСОБА_1 ЦРЛ на лікування потерпілої від злочину.

Прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 центральної районної лікарні ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник позивачаОСОБА_1 районної ради Київської області в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи фінансового управління ОСОБА_1 районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 25.07.2017року близько 14 години 20 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер Ж8789КИ, що належить ОСОБА_6, рухаючись по автодорозі Тетіїв Володарка, в напрямку м. Тетіїв Київської області по вул. Київській в с. Кашперівка, порушив Правила дорожнього руху України, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка перебувала на зустрічній смузі руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому верхньої третини правої гомілки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи від 22.09.2017 року № 80 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вироком Тетіївського районного суду Київської області від 27.11.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06.02.2018 року вирок Тетіївського районного суду Київської області від 27.11.2017 року залишено без змін, при цьому ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Положеннями п.п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 №545, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Матеріалами справи підтверджено, що потерпіла від злочину ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії ОСОБА_1 центральної районної лікарні в період з 25.07.2017 року по 30.07.2017 року. Згідно довідки ОСОБА_1 ЦРЛ № 164 від 02.03.2018 року витрати на її лікування склали 3727,80 гривень.

Стаття 1206 ЦК України регулює порядок відшкодування витрат закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого та покладає вказаний обов'язок на особу, яка вчинила злочинні дії, причинно-наслідковим зв'язком яких стало перебування потерпілого на такому лікуванні.

Факт перебування ОСОБА_3І стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров?я саме внаслідок неправомірних дій відповідача підтверджений належними доказами та не викликає у суду сумніву, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 82,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, ст.1206 ЦК України, суд вирішив:

Позовні вимоги заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 районної ради Київської області, ОСОБА_1 центральної районної лікарні до ОСОБА_2, третя особа фінансове управління ОСОБА_1 районної державної адміністрації, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 центральної районної лікарні, код ЄДРПОУ 0199422 - 3727 (три тисячі сімсот двадцять сім) гривень 80 копійок коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3 на поточний рахунок 0410 ГУ ДКУ у Київській області, МФО 821018, код 01994221.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 02.11.2018 року.

Суддя: Т.П.Косович