Справа № 129/2929/17
Провадження по справі № 2/129/129/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Дєдова С.М.,

розглянувши у відсутність сторін та їх представників у м. Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1, поданого в її інтересах представником позивача ОСОБА_2, до Зятковецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

Встановив:

27.10.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернулась через свого представника ОСОБА_2, яка діє в її інтересах, із цивільним позовом до Зятковецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, у якому позивачем заявлено дві позовні вимоги:

- встановити юридичний факт реєстрації шлюбу, що 24 липня 1949 року у м. Києві Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 1224;

- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою АДРЕСА_1, (паспорт громадянина України НОМЕР_1, виданий Харківським РУГУ МВС України у м. Києві 21.03.1997 року) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Києві.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона, ОСОБА_1, будучи спадкоємцем за законом першої черги, прийняла спадщину свого померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_4, який після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5. дружини ОСОБА_5. прийняв спадщину шляхом вступу у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини в фактичне володіння і управління спадковим майном у виді 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2, але за життя нотаріально її не оформив. Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину батька шляхом вступу у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини в фактичне володіння і управління спадковим майном, зокрема й у виді житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2, який належав спадкодавцю за життя. Також вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини батька та із вимогою видати їй свідоцтво про право на спадщину, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність достовірних підтверджень зареєстрованого шлюбу її батьками, через розбіжності в написанні їх прізвищ «ОСОБА_5» у актовому записі про реєстрацію шлюбу та «ОСОБА_5» у свідоцтвах про смерть, а також через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадковий будинок, а тому вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно. В зв'язку із вказаними обставинами позивач не може здійснити державну реєстрацію прав на це нерухоме майно, яка є обов'язковою, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав спадкоємця.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, проте надали заяву, згідно із якою заявлені позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, справу розглянути у їх відсутність в залі судового засідання (а.с. 77-78).

Представник відповідача Зятковецької сільської ради до суду не з'явився, письмово проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував, просив справу розглянути у його відсутність в залі судового засідання, про що подав заяву (а.с. 69).

Відповідно до положень ч.2 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом.

З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне позов задовільнити повністю з таких міркувань.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив, що батьки позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за життя власними працею та коштами у 1965 р. спорудили житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2, проживали у ньому, вели господарство суспільної групи службовців, за життя право власності не зареєстрували, що визнається і не заперечується сторонами, підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (а.с. 16), свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданого 19.10.2000 р. Зятківецькою сільською радою (а.с. 19), витягом прав власності на нерухоме майно (а.с. 28), технічним паспортом на житловий будинок (а.с.а.с. 29-34), довідками Зятківецької сільської ради від 05.02.2018 р. № 84 та від 10.07.2017 р. (а.с. 79, 80).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 її спадщину прийняв другий із подружжя, - її чоловік ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, зокрема належного їй 1/2 частини їх спільного будинку, який проживав разом із своєю дружиною ОСОБА_6 до дня її смерті, однак за життя не здійснив нотаріальне оформлення прийняття ним спадщини померлої дружини, що визнається і не заперечується сторонами, підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 НОМЕР_2 (а.с. 14), довідкою Зятківецької сільської ради від 25.10.2000 р. № 624 (а.с. 83), довідками Зятківецької сільської ради від 05.02.2018 р. № 84 та від 10.07.2017 р. (а.с. 79, 80), довідкою Зятківецької сільської ради від 31.10.2006 р. № 811 (а.с. 84).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Києві помер ОСОБА_4, а після його смерті його спадщину прийняла дочка ОСОБА_1 шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, з якою спадкодавець її батько ОСОБА_4 проживав на день смерті в одній квартирі, та яка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини батька, що визнається і не заперечується сторонами, підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 НОМЕР_3 (а.с. 15), свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (а.с. 16), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 17), довідками ЖРЕО № 418 від квітня 2002 р. №290 та від січня 2007 р. № 16 (а.с.86, 85), матеріалами спадкової справи №416/2017 померлого ОСОБА_4 (а.с. 54-67).

Інші спадкоємці за законом першої черги спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_4, - син спадкодавця ОСОБА_8 та дочка спадкодавця ОСОБА_9, спадщини свого батька не приймали, що підтверджується матеріалами спадкової справи №416/2017 померлого ОСОБА_4 (а.с. 54-67).

ОСОБА_1 через відсутність належних правовстановлюючих документів на вказаний спадковий будинок не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, та їй у зв'язку із цим 11.12.2017 року постановою державного нотаріуса 16-ї Київської державної нотаріальної контори Трапезнікової З.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний спадковий будинок, що визнається і не заперечується сторонами, підтверджується постановою державного нотаріуса 16-ї Київської державної нотаріальної контори Трапезнікової З.В. (а.с. 81), матеріалами спадкової справи №416/2017 померлого ОСОБА_4 (а.с. 54-67).

Крім того, у актовому записі реєстрації шлюбу № 1224, зробленого 24 липня 1949 року у м. Києві Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану, який засвідчує факт укладення шлюбу спадкодавцями ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, невірно, помилково записано прізвища подружжя спадкодавців як «ОСОБА_5» замість правильного «ОСОБА_5» та вказані відомості у актовому записі реєстрації шлюбу не збігаються із записами про прізвища померлих ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 його дружини ОСОБА_5 у їх свідоцтвах про смерть, що унеможливлює підтвердження їх спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_1 у нотаріуса наявності усіх підстав та обставин для закликання до спадкоємства за законом, обставин спадкування її батьком, - одним із подружжя частки спадкового майна після смерті іншого із подружжя, що визнається і не заперечується сторонами, підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 (а.с. 18).

Зазначені правовідносини регламентуються:

- чинною на час виникнення спірних правовідносин ч.1 ст. 529 ЦК України ( в ред.1963 року), за змістом якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого;

- чинною на час виникнення спірних правовідносин ст. 549 ЦК України ( в ред.1963 року), за змістом якої визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини; або якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини;

- відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

- чинними на час виникнення спірних правовідносин ст.100, ч.ч.1,2 ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 р.), згідно з якими в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або його частина); у подружжя, яке проживає спільно може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності та ст. 127 цього самого Кодексу, за змістом якої особиста праця є підставою законного набуття права власності, в тому числі членами колгоспного двору та двором в цілому;

- чинною на час існування спірних правовідносин ч.1 ст.11 Закону України «Про власність», згідно з якою суб'єктами права приватної власності в Україні є громадяни України;

- чинною на час існування спірних правовідносин ст.12 Закону України «Про власність», згідно з якою праця громадян є основою створення i примноження їх власності; громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом;

- чинною на час існування спірних правовідносин ст.13 Закону України «Про власність», згідно з якою об'єктами права приватної власності є жилі будинки;

- ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається відповідно до встановленого законом порядку.

- ч.1 ст.328 ЦК України, за якою фізична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів; правомірність (законність) набуття права власності презюмується;

- ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю в момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті;

- ч.5 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини;

- відповідно до ч.1 ст. 1 Протоколу № 1 ратифікованої Україною 11.09.1997 р. Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право мирно володіти своїм майном;

- ч. 1 ст. 3, п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких державна реєстрація прав на нерухоме майно є обов'язковою і проводиться вона на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили;

- п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», за яким документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, є рішення суду щодо права власності на нерухоме майно;

- п.4) ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, згідно з якою суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу; у судовому порядку можуть бути встановленні інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69).

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Оскільки у актовому записі реєстрації шлюбу № 1224, зробленого 24 липня 1949 року у м. Києві Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану, який засвідчує факт укладення шлюбу спадкодавцями ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, невірно, помилково записано прізвища подружжя спадкодавців як «ОСОБА_5» замість правильного «ОСОБА_5» та вказані відомості у актовому записі реєстрації шлюбу не збігаються із записами про прізвища померлих ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 його дружини ОСОБА_5 у їх свідоцтвах про смерть, що унеможливлює підтвердження їх спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_1 у нотаріуса наявності усіх підстав та обставин для закликання до спадкоємства за законом, обставин спадкування її батьком, - одним із подружжя частки спадкового майна своєї дружини після смерті іншого із подружжя; від встановлення цього факту залежить виникнення і реалізація позивачем права на оформлення спадщини батьків, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то з метою захисту законного права позивача на оформлення спадщини, на підставі п.4) ч.1 ст.315 ЦПК України необхідно рішенням суду встановити юридичний факт реєстрації шлюбу, що 24 липня 1949 року у м. Києві Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 1224.

Оскільки батьки позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за життя власними працею та коштами у 1965 р. спорудили житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2, проживали у ньому, вели господарство суспільної групи службовців, а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 її спадщину прийняв другий із подружжя, - її чоловік ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, зокрема належного їй 1/2 частини їх спільного будинку, який проживав разом із своєю дружиною ОСОБА_6 до дня її смерті, однак за життя не здійснив нотаріальне оформлення прийняття ним спадщини померлої дружини та ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, а після смерті ОСОБА_4 його спадщину прийняла дочка ОСОБА_1 шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, з якою спадкодавець її батько ОСОБА_4 проживав на день смерті в одній квартирі, та яка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини батька, однак через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадковий будинок позивачка не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, та їй у зв'язку із цим 11.12.2017 року постановою державного нотаріуса 16-ї Київської державної нотаріальної контори Трапезнікової З.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний спадковий будинок, то з метою захисту законного права позивача на спадщину суд визнає за необхідне позов задовольнити, та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 315 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги задовільнити повністю.

Встановити юридичний факт реєстрації шлюбу, що 24 липня 1949 року у м. Києві Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 1224.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою АДРЕСА_1, (паспорт громадянина України НОМЕР_1, виданий Харківським РУГУ МВС України у м. Києві 21.03.1997 року) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Києві.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: