Провадження № 22-ц/802/23/18 Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Матвійчук Л.В.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю представника позивача - Кузіна Є.В.,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідача: МП «Стерн» - Романюка Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, Малого підприємства «Стерн» про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 80/м від 19.01.2007 року та договір про видачу траншу №80/м-3 від 11.01.2008 року, за умовами яких банк надав позичальнику 15800 доларів США на термін - до 18.01.2011 року, а позичальник зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки у строки та в порядку, встановлених договором. Також передбачені штрафні санкції.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем МП «Стерн» 19.01.2007 року було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником кредитних зобов'язань.

Позичальник ОСОБА_3 своїх зобов'язань належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 06.09.2016 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 36937,67 доларів США, але банк просить стягнути солідарно з обох відповідачів лише 19009,48 доларів США, з яких 8010,01 доларів США - заборгованість за кредитом та 10999,47 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 11 квітня 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач МП «Стерн», посилаючись на її безпідставність, та законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представники відповідачів, кожен зокрема, апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтями 1048, 1050, 1054 цього Кодексу передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В такому разі боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Із матеріалів справи вбачається, що між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 80/м від 19.01.2007 року та договір про видачу траншу № 80/м-3 від 11.01.2008 року, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 15800 доларів США з кінцевим терміном повернення - не пізніше 18.01.2011 року. Умовами договору передбачено сплата відсотків, підвищених відсотків, штрафних санкцій та повернення кредитних коштів щомісячними платежами (т.1 а.с.11-15).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком і МП «Стерн» 19.01.2007 року було укладено договір поруки № 80-м, за умовами якого останній зобов'язався перед позивачем відповідати за невиконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли за кредитним договором (т.1 а.с.16).

Із наданого банком розрахунку вбачається, що станом на 06.09.2016 року заборгованість за кредитом становить 8010,01 доларів США, а заборгованість по процентах за користування кредитом становить 10999,47 доларів США (т.1 а.с.4-5).

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) викладено правовий висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки після спливу строку кредитування позивач втратив право нараховувати проценти за кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких процентів є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.05.2011 року з ОСОБА_3 на користь банку стягнуто усю заборгованість за кредитом, яка існувала станом на 30.03.2010 року, тобто як поточну, так і прострочену заборгованість і це рішення набрало законної сили (т.1 а.с.93-94).

З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, у тому числі після стягнення усієї кредитної заборгованості іншим судовим рішенням, а також після закінчення визначеного договором строку кредитування.

В силу вимог ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. В разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

З урахуванням того, що строк виконання основного зобов'язання настав 18 січня 2011 року та банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя МП «Стерн», суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що порука припинилася.

Виходячи з наведеного, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: