АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоВейтас І.В.,
суддів: Колісниченка А.Г..,
Радченка С.В.,
секретар - Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13 липня 2016 року між ним та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АЕ.003672 (КАСКО+ДМС при ДТП), пакет AVTOEXPRESS опція LARGE. Пунктом 4 Договору застрахованим/забезпеченим ТЗ є автомобіль марки «MAZDA», модель 6, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6. Пунктом 3 Договору передбачено, що вигодонабувачем за договором є страхувальник, тобто позивач ОСОБА_5.

24 січня 2017 року у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) у якій був пошкоджений, вищезгаданий застрахований автомобіль. ДТП сталася з вини гр. ОСОБА_7 (водій автомобіля), який повідомив ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про настання страхового випадку в передбачені законом строки (реєстрація письмової заяви UA033 від 27.01.2017 р.). Постановою Голосіївського суду міста Києва від 14.02.2017 року по справі № 752/2308/17 гр. ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено відповідне адміністративне стягнення.

Позивач вказував, що вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження в результаті ДТП автомобіля визначається ринковою вартістю на момент пошкодження та складає 308884,62 грн. Автомобіль було фактично фізично знищено.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 22 березня 2017 року листом № 2588-31 відмовила у виплаті страхового відшкодування. Причиною відмови слугували підстави, передбачені п. 13.1.4 та п. 13.1.13 Загальних умов страхування.

Позивач вважає відмову у виплаті страхового відшкодування незаконною, та просив суд стягнути на його користь з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в сумі 177 202,95 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування в сумі 157772 грн. 05 коп, врешті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в апеляційній скарзі вказує, що умовами договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, укладеного між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_5 передбачені підстави відмови у виплаті страхового відшкодування, в тому числі передача застрахованого транспортного засобу в прокат. Вказує на помилковість висновку суду щодо нікчемності договору прокату та зазначає, що той факт, що договір прокату, укладений між власником автомобіля та особою, яка керувала автомобілем в момент ДТП, не був посвідчений нотаріально, не впливає на умови договору, укладеного між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_5. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, погоджується з висновком суду першої інстанції про нікчемність договору прокату в зв'язку з недотримання вимог щодо його нотаріального посвідчення.

Відповідно до п. 8, 9 ч.1 розд. XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Херсонської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що 13 липня 2016 року між ОСОБА_5 та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «MAZDA 6» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_6. Вигодонабувачем за договором є страхувальник - ОСОБА_5.

24 січня 2017 року о 06 год. 30 хв., в м. Києві по пр.А.Глушкова, водій ОСОБА_7, керуючи автомобілем марки «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1, не дотримався безпечної швидкості руху, та рухаючись прямо в крайній лівій смузі порушив вимогу дорожнього знаку 5.16, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Citroen, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Постановою Голосіївського суду м.Києва від 14 лютого 2017 року по справі № 752/2308/17 ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено відповідне адміністративне стягнення в сумі 340,00 грн.

Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження автомобіля марки «MAZDA», модель 6, реєстраційний номер НОМЕР_1, від 18.04.2017 року № Вэ-186, вартість матеріального збитку, заданого з технічної точки зору власнику легкового автомобіля марки «MAZDA», модель 6, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження 24.01.2017 року в результаті ДТП, визначається ринковою вартістю на момент пошкодження та складає 308884,62 грн.

22 березня ПрАТ СК «ПЗУ Україна» листом № 2588-31 відмовила у виплаті страхового відшкодування. Причиною відмови слугували підстави, передбачені Загальними умовами страхування, а саме: п.13.1.4. - отримання Страхувальником (або довіреними/ водіями/вигодонабувачем/застрахованими особами) повного відшкодування збитків від винної особи у її заподіянні, та п.13.1.13 - передача транспортного засобу у прокат.

Такого висновку ПрАТ СК «ПЗУ Україна» дійшла виходячи з пояснень, даних водієм ОСОБА_7, який вказав, що даний автомобіль взяв в оренду 23.01.2017 року в автосалоні «СиБАвто», також зазначив, що власник автомобіля матеріальних претензій не має, так як він з ним розрахувався за спричинену шкоду (а.с.43).

З договору прокату транспортного засобу № 3571 від 23 січня 2017 року, що був доданий відповідачем до заперечень проти позову, слідує, що приватний підприємець ОСОБА_8 передав у найм ОСОБА_7 автомобіль «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1, на період з 16-30 годин 23 січня 2017 до 17-00 27 січня 2017 року. (а.с.47)

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова у виплаті страхового відшкодування позивачу страховою компанією є безпідставною, оскільки наданий Договір прокату транспортного засобу № 3571 нотаріально не посвідчений, тому з підстав передбачених ч. 2 ст. 799 ЦК України та ч. 1 ст. 220 ЦК України є нікчемним.

Колегія суддів не може в поновному обсязі погодитись з таким висновком суду, зважаючи на таке.

Відповідно до ст.787 ЦК України за договором найму наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає, або зобов'язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк.

Статтями 798,799 ЦК України, встановлені особливості найму транспортного засобу. За умовами вказаних статей договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

При цьому, положення ч. 2 ст. 799 ЦК України, є спеціальним, а тому воно підлягає переважному застосуванню перед загальними правилами про форми правочинів, що стосується, зокрема прокату. Це дає підстави для висновку про те, що договір прокату автомобіля підлягає нотаріальному посвідченню.

В цій частині доводи апеляційної скарги, стосовно того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про нікчемність договору прокату є юридично безпідставним.

Разом з тим, слід зазначити наступне.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.2 ст.215 ЦК України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, окрім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. (ч.1 ст.216 ЦК України).

Таким, чином, нікчемність договору прокату, що укладений між власником автомобіля та ОСОБА_7 не впливає на правовідносини вигодонабувача та страхової компанії, договором між якими чітко передбачено причини відмови у виплаті страхового відшкодування, в їх числі - передача транспортного засобу в прокат, якщо інше письмово не погоджено між сторонами.

Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про страхування» конкретні умови страхування визначаються при укладанні договору страхування відповідно до законодавства.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору страхування, страхувальник має не тільки право на отримання страхового відшкодування у випадку настання страхового випадку, але і несе обов'язки передбачені умовами договору, невиконання яких тягне за собою юридичні наслідки, які також передбачені умовами договору.

Уклавши договір, позивач визнав запропоновані йому умови страхування в повному обсязі без будь-яких застережень, що підтверджується його власноручним підписом на договорі страхування.

За умовами укладеного 13 липня 2016 року між ОСОБА_5 та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, а саме в п.13.1. сторони дійшли згоди, що підставою для відмови страховика у здійсненні виплат страхового відшкодування, є випадки передбачені чинним законодавством України, відповідними Правилами страхування Страховика та цим договором, а також, в тому числі : п.13.1.13 передача застрахованого транспортного засобу в прокат.

Звертаючись до суду вказаним позовом, позивач не спростував сам факт передачі застрахованого транспортного засобу в прокат, таким чином не спростував факт порушення ним умов договору страхування, тому відмова страхової компанії у виплаті страхового відшкодування за наявності доказів передачі транспортного засобу в прокат є правомірною.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно частини 1 вказаної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то з позивача на користь відповідача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору понесені при подачі апеляційної скарги в сумі 1949,23 гривень.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.1,4 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позову.

Сягнути з ОСОБА_5на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» витрати по сплаті судового збору в сумі 1949,23 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2018 року

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: А.Г.Колісниченко

С.В.Радченко