Справа № 396/1669/18
Провадження № 2/396/685/18
РІШЕННЯ

Іменем України

03.10.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Шепетько Володимир Іванович

з участю секретаря судового засідання: Корольової Ю.Г.

розглянувши у судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу №396/1669/18 за позовом ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання права власності на на самочинно збудований об'єкт нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на на самочинно збудований об'єкт нерухомого майна. Свої вимоги мотивує тим, що 15 вересня 1993 року мати позивача ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_4 житловий будинок №3 по вул. І.Франка в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. На момент укладення договору купівлі продажу позивачка постійно проживала біля своєї матері в житловому будинку №30 по вул. І.Франка в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. Оскільки будинок, який придбала мати ОСОБА_1 за договором, знаходився в технічно незадовільному стані, то за згодою ОСОБА_5 цей будинок було знесено, після чого позивачка не отримавши відповідного дозволу від архітектури установ, почала будувати власними зусиллями та за власний кошт новий будинок. Наприкінці 2017 року було завершено будівництво нового будинку загальною площею 79,6 м2 за адресою: вул. Чорновола, 30, м. Новоукраїнка, Кіровоградська область. Слід зазначити, що з початку будівництва ніяких заяв, претензій та скарг щодо збудованого будинку не надходило, це свідчить про те, що ОСОБА_1 не були порушені права інших осіб будівництвом зазначеного будинку. Після завершення будівництва Благовіщенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації в лютому місяці 2018 року був виготовлений технічний паспорт на зазначений будинок, а тому представник позивача звернувся з даним позовом до суду та просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №30 по вулиці Чорновола, м. Новоукраїнка Кіровоградської області.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, в матеріалах справи є заява, в якій просять позов задовольнити повністю, справу розглянути без їх участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає в повному обсязі.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_6 завершила будівництво нового будинку загальною площею 79,6 м2 за адресою: вул. Чорновола, 30, в м. Новоукраїнка Кіровоградської області.

Відповідно до договору 15 вересня 1993 року ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_4 житловий будинок №30 по вул. Івана Франка в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. (а.с.7-8).

Згідно архівної довідки №73 від 20.02.2018 року виданої ОСОБА_6 про те, що право власності на будинок за адресою: м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, вулиця Чорновола, № 30за архівними даними реєстрованих книг КП «БМБТІ» не зареєстровано. (а.с.9).

Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог статей 316,317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися.

Згідно частини третьої статті 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Виходячи із положень ч.ч. 3,5 статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4, 9 Постанови від 30.03.2012 р. №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону №2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України. У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Пунктом 12 цієї ж постанови розяснено, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

У правовій позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що до правовідносин сторін слід застосувати правила ч.3 ст.376 ЦК України і позов про визнання права власності на зазначене будівництво задовольнити.

Судові витрати в частині сплати судового збору залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12,13,223 ч.1,229,247,258,259,263-265 ЦПК України, ст. 376 ч.3 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (іпн: НОМЕР_1), право власності на житловий будинок №30 по вулиці Чорновола місто Новоукраїнка, Кіровоградської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: В. І. Шепетько