Постанова

Іменем України

8 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 359/6032/15-ц

провадження № 61-2696св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - Головне управління Держгеокадастру у Київській області,

орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб - заступник Бориспільського міжрайонного прокурора Київської області,

відповідачі: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

треті особи: ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

ОСОБА_9,

ОСОБА_10,

Бориспільська районна державна адміністрація Київської області,

садівницьке товариство «Гатне-2»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року в складі судді Журавського В. В. та рішення апеляційного суду Київської області від 7 вересня 2016 року в складі суддів: Таргоній Д. О., Голуб С. А., Іванової І. В.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року заступник Бориспільського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10, Бориспільська районна державна адміністрація Київської області, садівницьке товариство «Гатне-2» (далі - СТ «Гатне-2»), про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсними правочинів та витребування земельних ділянок на користь держави.

Позовна заява мотивована тим, що під час проведення моніторингу даних публічної кадастрової карти України, що є відображенням даних Державного земельного кадастру, виявлено численні порушення вимог водного та земельного законодавства під час виділення на користь фізичних осіб земельних ділянок в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 16 лютого 2005 року «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам-членам садівницького товариства «Гатне-2» Вишеньківської сільської ради» у власність громадян передано земельні ділянки загальною площею 12,72 га для ведення садівництва. У подальшому на підставі даного розпорядження видано державні акти на право власності на земельні ділянки на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10, які згодом ці земельні ділянки відчужили за договорами купівлі-продажу на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 Відповідачі отримали відповідні державні акти на право власності на спірні земельні ділянки. Відповідно до листів Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 3 квітня 2015 року та від 4 червня 2015 року у додатку до розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 16 лютого 2005 року «Список громадян-членів садівницького товариства «Гатне-2», яким передаються земельні ділянки у власність в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради, такі громадяни як ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10відсутні.

На підставі викладеного заступник Бориспільського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області просив визнати недійсними наступні державні акти: серії НОМЕР_1 від 1 березня 2005 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_2 від 1 березня 2005 року на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_3 від 1 березня 2005 року на право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_4 від 1 березня 2005 року на право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_5 від 1 березня 2005 року на право власності ОСОБА_8. на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_6 від 1 березня 2005 року на право власності ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_7 від 1 березня 2005 року на право власності ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_8 від 14 травня 2008 року на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_9 від 14 травня 2008 року на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_10 від 25 вересня 2006 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_11 від 25 вересня 2006 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_12 від 25 вересня 2006 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_13 від 25 вересня 2006 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; серії НОМЕР_14 від 25 вересня 2006 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, яка розташована в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Заступник Бориспільського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області також просив визнати недійсними договори купівлі-продажу: від 25 серпня 2008 року № 1672, від 25 лютого 2008 року № 1675, від 15 серпня 2006 року № 2976, від 15 серпня 2006 року № 2980, від 15 серпня 2006 року № 2984, від 15 серпня 2006 року № 2988, від 15 серпня 2006 року № 2992, відповідно до умов яких спірні земельні ділянки перейшли у власність ОСОБА_3, ОСОБА_2 та витребувати в останніх ці земельні ділянки, що розташовані в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що прокурор не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують незаконність передачі у власність громадян спірних земельних ділянок. Також прокурором пропущено строк позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 7 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено, виключено з мотивувальної частини посилання на пропуск строків позовної давності, як на підставу для відмови у задоволенні позову. В решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9 та ОСОБА_10 набули право власності на спірні земельні ділянки у порядку, передбаченому земельним законодавством, та у подальшому на підставі договорів купівлі-продажу відчужили вказані земельні ділянки на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Указані правочини недійсними не визнавались, а тому є чинними. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 при набутті права власності на спірні земельні ділянки вчинили усі дії, передбачені законом, для набуття такого права, а тому є належними власниками та добросовісним набувачами земельних ділянок.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, перший заступник прокурора Київської області просив скасувати рішення місцевого та апеляційного судів, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачами незаконно набуто у власність спірні земельні ділянки, оскілки Бориспільська районна державна адміністрація Київської області не здійснювала свого волевиявлення на розпорядження землею. Відповідачами порушено порядок набуття у власність земельних ділянок. Оскільки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10 набули право власності на земельні ділянки з порушенням вимог закону, а тому ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які у подальшому набули право власності на ці земельні ділянки за договорами купівлі-продажу, не можуть вважатися їх добросовісними набувачами.

У листопаді 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_11 подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10 набули спірні земельні ділянки у порядку та у спосіб, передбачений земельним законодавством. Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули право власності на ці земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу, а тому їх може бути позбавлено права власності на указане майно лише в інтересах суспільства, проте таких вимог прокурором не заявлено.

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що прокурором не обґрунтовано належними та допустимими доказами неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Право власності ОСОБА_3 на спірні земельні ділянки виникло на підставі договорів купівлі-продажу, які укладені відповідно до вимог закону, він є добросовісним набувачем, тому це право власності не може бути порушено.

У листопаді 2016 року СТ «Гатне-2» подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10 є членами вказаного вище садового товариства та набули право власності на земельні ділянки у відповідності до вимог закону та за процедурою передбаченою земельним законодавством. Доводи прокурора щодо порушення вимог законодавства при отриманні відповідачами спірних земельних ділянок є необґрунтованими та спростовані судами першої та апеляційної інстанцій.

18 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами встановлено, що у грудні 2004 року СТ «Гатне 2» отримало в оренду земельну ділянку для ведення колективного садівництва (договір оренди земельної ділянки від 7 травня 2004 року).

Відповідно до генерального плану території СТ «Гатне-2» членам СТ «Гатне-2», зокрема, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, передано у користування земельні ділянки для ведення індивідуального садівництва площею по 0,12 га.

У грудні 2004 року 106 членів СТ «Гатне-2», зокрема, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, скористались своїм правом на отримання у власність земельних ділянок та звернулись до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області із заявами про приватизацію земельних ділянок, які знаходились у них у користуванні.

Бориспільська районна державна адміністрація Київської області, розглянувши клопотання громадян, членів СТ «Гатне-2» про передачу їм у власність земельних ділянок для ведення садівництва у СТ «Гатне-2» в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, 9 грудня 2004 року надала дозвіл на складання технічної документації із землеустрою, що підтверджується листом від 9 грудня 2004 року заступника голови адміністрації. Додатком до вищевказаного дозволу є список громадян, членів СТ «Гатне-2», яким передаються земельні ділянки у власність в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області у кількості 106 осіб, в тому числі і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

На підставі вищевказаного дозволу товариством з обмеженою відповідальністю «Широта» (далі - ТОВ «Широта») розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для 106 громадян, в тому числі і тих, державні акти, на ім'я яких, оскаржуються прокуратурою.

До складу розробленої ТОВ «Широта» технічної документації входили, зокрема, кадастрові плани усіх земельних ділянок, довідки на кожного громадянина члена СТ «Гатне-2» про надання йому у користування відповідної земельної ділянки у садівницькому товаристві.

Головою Бориспільської районної державної адміністрації Київської області видано розпорядження від 16 лютого 2005 року № 95 «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам-членам садівницького товариства «Гатне-2» Вишеньківської сільської ради», яким затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення садівництва громадянам-членам СТ «Гатне-2», а також передано у власність земельні ділянки загальною площею 12,72 га з цільовим призначенням для садівництва.

На підставі даного розпорядження видано державні акти на право власності на земельні ділянки в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області площею по 0,12 га, а саме: серії НОМЕР_15 від 1 березня 2005 на ім'я ОСОБА_4, серії НОМЕР_2 від 1 березня 2005 року на ім'я ОСОБА_5, серії НОМЕР_16 від 1 березня 2005 року на ім'я ОСОБА_6; серії НОМЕР_17 від 1 березня 2005 року на ім'я ОСОБА_7; серії НОМЕР_18 від 1 березня 2005 року на ім'я ОСОБА_8; серії НОМЕР_6 від 1 березня 2005 року на ім'я ОСОБА_9; серії НОМЕР_7 від 1 березня 2005 року на ім'я ОСОБА_10

У подальшому на підставі договорів купівлі-продажу від 25 лютого 2008 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 відчужили ОСОБА_2 спірні земельні ділянки.

На підставі договорів купівлі-продажу від 25 лютого 2008 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 відчужили ОСОБА_3 спірні земельні ділянки.

На підставі вказаних правочинів ОСОБА_2 отримала державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_19, а ОСОБА_3 отримав державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_20, серії НОМЕР_21

Положеннями частини першої статті 116 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої цієї статті (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою пункту 12 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням статті 118 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, частиною першою цієї статті передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Частина шоста статті 118 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частини сьома та восьма статті 118 ЗК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною десятою статті 118 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10 як члени СТ «Гатне-2» зверталися до голови Бориспільської районної державної адміністрації Київської області із заявами про передачу їм у власність спірних земельних ділянок, які перебували у їхньому користуванні.

Бориспільська районна державна адміністрація Київської області, розглянувши клопотання громадян, членів СТ «Гатне-2» про передачу їм у власність земельних ділянок для ведення садівництва у СТ «Гатне-2» в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, 9 грудня 2004 року надала дозвіл на складання технічної документації із землеустрою. Додатком до вищевказаного дозволу є список членів СТ «Гатне-2», яким передаються земельні ділянки у власність в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області у кількості 106 осіб, в тому числі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

На підставі вищевказаного дозволу ТОВ «Широта» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для 106 громадян, в тому числі і тих, державні акти на ім'я яких оскаржуються прокуратурою.

Вказана вище технічна документація погоджена Бориспільським районним відділом земельних ресурсів Київського обласного управління земельних ресурсів та відділом містобудування та архітектури Бориспільської районної державної адміністрації Київської області.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9 видано державні акти про право власності на спірні земельні ділянки.

У подальшому спірні земельні ділянки за договорами купівлі-продажу відчужено на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Указані правочини та документи не оскаржувалися, незаконними чи недійсними не визнавались, а тому є чинними.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 при набутті права власності на спірні земельні ділянки вчинили усі дії, передбачені законом, для набуття такого права, а тому є належними власниками та добросовісними набувачами цих земельних ділянок.

Встановлено, що у списку громадян, членів СТ «Гатне-2», яким передаються земельні ділянки у власність в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради, що надано прокурором як додаток до розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 16 лютого 2005 року № 95 на підтвердження заявлених вимог, відсутні сторінки, в яких зазначено прізвища осіб, внесених до вказаного списку з 157 по 212 пункти. Отже, за наявності інших доказів у справі, які досліджені судами та їм надана належна правова оцінка, що підтверджують правомірність набуття третіми особами та відповідачами спірних земельних ділянок, наданий прокурором список не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження заявлених позовних вимог відповідно до статей 58, 59 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій).

Суди дали належну правову оцінку наданому прокурором вказаному доказу у сукупності з іншими доказами, якими підтверджено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 були членами СТ «Гатне-2» з 2004 року та були користувачами спірних земельних ділянок, зверталися із заявами до відповідного органу виконавчої влади щодо передачі їм у власність цих земельних ділянок, розроблена на підставі дозволу Бориспільської районної державної адміністрації Київської області технічна документації була погоджена відділом земельних ресурсів та відділом містобудування та архітектури, вказані вище особи отримали державні акти про право власності на ці земельні ділянки, які останні у подальшому відчужили ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті першої Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті першої Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті першої Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Так, Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля, водні ресурси є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Отже правовідносини, пов'язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

В питаннях оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, також визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за виключенням випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справах «Спорронґ і Льоннорт проти Швеції», «Булвес» АД проти Болгарії»).

ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв'язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 5 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 5 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 4 вересня 2001 року).

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Суди врахували вимоги вказаних норм права та дійшли вірного висновку, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9 та ОСОБА_10 набули право власності на спірні земельні ділянки у порядку та у спосіб, передбачений земельним законодавством, та у подальшому на підставі договорів купівлі-продажу відчужили вказані земельні ділянки на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 при набутті права власності на спірні земельні ділянки вчинено усі дії, передбачені законом, для набуття такого права, а тому вони є належними власниками та добросовісними набувачами земельних ділянок.

Також апеляційний суд дійшов вірного висновку, що позовна давність, як підстава для відмови у задоволенні позову, може бути застосована лише тоді, коли суд встановить, що право позивача було порушене, але воно не підлягає судовому захисту за спливом позовної давності, тому обґрунтовано змінив рішення суду першої інстанції в цій частині.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не були членами СТ «Гатне-2», не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються зібраними по справі доказами, зокрема списком громадян, членів СТ «Гатне-2», який є додатком до дозволу на складання технічної документації із землеустрою заступника голови адміністрації від 9 грудня 2014 року.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про те, що судами безпідставно відхилено письмові пояснення ОСОБА_12, оскільки судами встановлено, що останній не був допитаний у якості свідка та не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, тому такі пояснення не можна вважати належними та допустими доказами, також вони спростовані зібраними по справі доказами.

Доводи касаційної скарги про те, що в списку громадян, членів СТ «Гатне-2», яким передаються земельні ділянки у власність в адміністративних межах Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, який є додатком до дозволу на складання технічної документації із землеустрою заступника голови Бориспільської районної державної адміністрації від 9 грудня 2004 року, вказано лише 105 осіб, не заслуговують на увагу, оскільки в указаному списку зазначено саме 106 осіб, в тому числі, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Доводи касаційної скарги про те, що у додатку до розпорядження від 16 лютого 2005 року № 95 не вказано третіх осіб, яким надано дозвіл на розроблення технічної документації, тому вони з порушенням земельного законодавства отримали спірні земельні ділянки, не заслуговують на увагу, оскільки в указаному додатку, який подано прокурором, відсутні відомості щодо прізвища, ім'я, по батькові громадян з 157 по 212 пункти. Наданий прокурором додаток не є належним та допустимим доказом на підтвердження тієї обставини, що розпорядженням від 16 лютого 2005 року № 95 не було передано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10 спірних земельних ділянок, оскльки у ньому не вказано всіх громадян, яким передано у власність земельні ділянки, зокрема відсутня частина списку (сторінки) в яких зазначено осіб з 157 по 212 пункти.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення місцевого суду в незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Київської області від 7 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик