Провадження №22-ц/772/136/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач :Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 рокуСправа № 138/2625/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М..,

за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи опікунської ради при виконкомі Вендичанської селищної ради про позбавлення батьківських прав,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року в складі судді Київській Т.Б., -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з даним позовом, який мотивований тим, що шлюб між сторонами розірвано, син ОСОБА_4 2010 року народження залишився проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з ним та приймати участь у його вихованні. В даний час вихованням сина займається лише позивач. Виходячи з наведеного просила позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм права та ухвалення його без врахування всіх обставин справи, зокрема неврахування нехтування відповідачем батьківськими обовязками, не надання дозволу на виїзд за кордон, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України (чинного на момент ухвалення рішення), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було встановлено та не оспорювалось сторонами, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 сторони по справі є батьками ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також судом встановлено, що сторони спору перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Позивач змінила прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені НОМЕР_1.

Згідно довідки квартального комітету № 8 «Лісовий» № 430 від 29.09.2017, ОСОБА_4 проживає з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області № 1334 від 03.10.2017 року, з 10.02.2014 року ОСОБА_2 дійсно значиться стягувачем аліментів від ОСОБА_3, згідно виконавчого листа № 138/3029/13-ц виданого Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області від 06.02.2014року про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 450,00 гривень, щомісячно, починаючи з 04.12.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

28.08.2017 року орган опіки та піклування виконкому Вендичанської селищної ради вирішив, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно його дитини ОСОБА_4. Дана обставина підтверджується рішенням виконкому Вендинчаської селищної ради викладеним у формі протоколу № 10.

Крім того, судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що відповідно до розрахунку зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 41983187, станом на вересень 2017 року за ОСОБА_3 рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 2521,14 гривень, однак відповідачем було надано теж розрахунок зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 41983187, згідно якого заборгованість по сплаті аліментів за відповідачем станом на кінець року становить лише 821,14 гривень. Також з наданого розрахунку слідує, що відповідачем сплачувались аліменти, крім іншого, в більшому розмірі ніж передбачено рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.02.2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 є передчасним.

Зокрема, суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу внаслідок не виконання батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов'язку виховувати дитину, передбаченої пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками.

Приймаючи рішення суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не надано суду відповідних доказів, щодо навмисного характеру таких дій відповідача ОСОБА_3 Несвоєчасна сплата аліментів не є безспірним доказом того, що відповідач навмисно не виконує своїх обов'язків по вихованню сина. Тим паче, що така оплата проводилась не зважаючи на те, що відповідач не працевлаштований. Більше того, з довідок, наданих, як позивачем так і відповідачем слідує, що в 2015 році була перевиплата по аліментах в розмірі 2641 грн. 84 коп.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довела необхідності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, оскільки стороною позивача не зазначалось ні в позові, ні під час судового розгляду, наприклад, про вирішення питання між сторонами стосовно виїзду дитини за кордон та, відповідно, про вчинення відповідачем перешкод для виїзду дитини. Також позивачем не зазначалось про створення нею нової сім'ї з іншим чоловіком, який хотів би скористатись правом на усиновлення дитини. Крім того, позивачем не зазначалось про випадки вчинення відповідачем неправомірних дій відносно свого сина та інші обставини, які б свідчили про необхідність вирішення такого питання в інтересах дитини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення вірно врахував і роз'яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема в частині винятковості такого способу судового захисту в інтересах дитини, як позбавлення батьківських прав одного з батьків.

Аргументи апеляційної скарги про те, що відповідач не бачиться з дитиною, життям дитини не цікавиться, не знає в якому навчальному закладі дитина проходить навчання, чи відвідує дитина гуртки для розвитку додаткових здібностей, не є такими, що спростовують висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки не є тими беззаперечними обставинами з наявністю яких закон повязує настання такого наслідку, як позбавлення особи батьківських прав.

Аргументи апеляційної скарги про відмову відповідача у наданні дозволу на виїзд за кордон дитини на оздоровлення також не спростовують висновків суду, адже така відмова одного з батьків не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, і є окремим спором, на вирішення якого судом позивач не позбавлена.

Інші наведені в апеляційній скарзі аргументи ОСОБА_2 не є суттєвими та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судомпершої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, судова колегія прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обгрунтованим, порушень прав позивача, на захист яких вона звернулась до суду у визначений нею спосіб, не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 15 листопада 2017 рокуу даній справі - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О.С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев