Ухвала

25 січня 2018 року

м. Київ

справа № 334/6882/16-ц

провадження № 61-2267 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2017 року та на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживачів щодо зменшення розміру плати за послуги з централізованого опалення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 подав до Ленінського районного суду м. Запоріжжя позов до концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживачів щодо зменшення розміру плати за послуги з централізованого опалення.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 01 квітня 2013 року між Концерном "Міські теплові мережі" та ОСОБА_4 було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води (далі - Договір), який за формою та змістом відповідає вимогам типового договору із «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Місцем виконання Договору є належна позивачу та його дружині квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Обидва примірники Договору підписано з письмовим доповненням ОСОБА_4 про те, що виконавець зменшує плату за централізоване опалення у зв'язку з проживанням позивача та його дружини в Німеччині. Виконавець не заперечував проти внесення таких доповнень у Договір і не зазначав про необхідність укласти окремий протокол розбіжностей.

На підтвердження факту відсутності мешканців у квартирі протягом опалювального періоду ОСОБА_4 вказує на незмінність показників лічильників електроенергії, холодної та гарячої води в указаний час.

Проте, не зважаючи на надані ОСОБА_4 докази та на умови Договору, концерном «Міські теплові мережі» зменшення розміру плати за централізоване опалення здійснено не було.

Позивач вважає, що дії концерну «Міські теплові мережі» є незаконними та такими, що порушують Закон України «Про захист прав споживачів» і порушують умови укладеного Договору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Оскільки житловий будинок по АДРЕСА_1 обладнаний приладом обліку теплової енергії, а пунктом 12 Правил визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі квартири, - розмір нарахувань плати за послугу з централізованого опалення залежить від площі квартири, а не від кількості проживаючих у ній осіб.

Правилами не передбачено припинення нарахувань за послугу з централізованого опалення, оскільки протягом опалювального періоду ця послуга надається безперебійно та технічна можливість відключення опалення в окремій квартирі багатоквартирного житлового будинку відсутня.

Встановлено доведеність указаного факту представником концерну «Міські теплові мережі», у зв'язку з чим суд уважав відсутніми підстави не нараховувати вартість наданих послуг з централізованого опалення та не виставляти рахунки за надані послуги протягом спірного періоду.

Подану позивачем апеляційну скаргу ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що належних та допустимих доказів для спростування висновків суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи), які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення відповідно до частини третьої статті 309 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи), апеляційна скарга ОСОБА_4 не містить. Доводи апеляційної скарги позивача фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з їх оцінкою судом першої інстанції.

05 грудня 2017 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення з додержанням вимог ЦПК України.

В обґрунтування своїх вимог у касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено вимоги статей 526, 610, 628, 629, 901 та 906 ЦК України, а також статей 10, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: не було взято до уваги, що концерном «Міські теплові мережі» не визнано право споживача не зменшення розміру плати за послуги з централізованого опалення в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність та факт невизнання обов'язку концерну «Міські теплові мережі» зменшувати розмір плати в такому разі.

ОСОБА_4 також вважає, що судами не було враховано підпункт 7 пункту 16 Договору та не досліджено надані ним в обґрунтування позовних вимог докази.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Касаційна скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за нею.

Предметом позовних вимог ОСОБА_4 є договірні правовідносини щодо надання послуг з централізованого опалення та зменшення плати за надання таких послуг.

Вказані правовідносини врегульовано, зокрема, статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 та «Порядком проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів № 151 від 17 лютого 2010 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що немає правових підстав не нараховувати вартість наданих послуг з централізованого опалення та не виставляти рахунки за надані послуги протягом спірного періоду, оскільки технічна можливість відключення опалення в окремій квартирі багатоквартирного житлового будинку відсутня.

Правильним є й висновок апеляційного суду про те, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не містить належних та допустимих доказів для спростування висновків суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи), які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до частини третьої статті 309 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи).

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів про наявність підстав для зменшення плати за централізоване опалення.

З огляду на викладене правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга на їх судові рішення є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2017 року та на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. О. Антоненко

Суддя В. І. Журавель

Суддя В. І. Крат