Справа № 209/2641/18
Провадження № 2/209/1342/18
"23" жовтня 2018 р. м. Кам'янське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря Шаповал А.В.,
розглянувши в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Треті особи - Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, ОСОБА_3, про захист права власності, усунення перешкод у користування та розпорядженні власністю, -
В серпні 2018 року позивач звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про захист права власності, усунення перешкод у користування та розпорядженні власністю.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому, ОСОБА_1 згідно договору дарування квартири від 04.10.2017 року є власником квартири АДРЕСА_1, даний договір посвідчений державним нотаріусом Другої кам'янської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за номером 1-1975. Після того як він став власником квартири він дізнався, що в ній зареєстровано відповідача по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з актом про непроживання КП КМР «УКОЖОФ» та за участю сусідів відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає з лютого 2013 року, його особистих речей в квартирі немає. Відповідач не є членом родини позивача.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить: захистити право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_6 усунувши перешкоди власнику ОСОБА_1 в користуванні та розпорядженні шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 таким, що втратив право у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_7, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в квартирі та внесення відповідних змін до особового рахунку.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник позивача - адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову.
Представник третьої особи - Відділу реєстрації фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника (а.с.32-33).
Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належничм чином.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.10.2018 року постановлено провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно договору дарування квартири від 04.10.2017 року є власником квартири АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом Другої кам'янської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за номером 1-1975 (а.с.13-15, 16-17).
Згідно з актом про непроживання КП КМР «УКОЖОФ» від 18.07.2018 року відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає з лютого 2013 року, його особистих речей в квартирі немає, про свідчать сусіди ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.12)
Згідно змісту позову, між позивачем, як власником житла, та відповідачем відсутня будь-яка домовленість або встановлені законом підстави щодо користування вказаною квартирою, наявність реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватися і розпоряджатися своєю власністю,
За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що відсутність відповідача ОСОБА_2 з 2013 року, у квартирі за адресою: Кам'янське, АДРЕСА_4, є наслідком втрати права користування цим житловим приміщенням, тому перебування відповідача на реєстраційному обліку у належній позивачу квартирі перешкоджає здійсненню ним у повному обсязі гарантованого Конституцією України права власності, яке згідно із ст. 321 ЦК України є непорушним.
Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-89, 223, 258-265, 272, 280-283 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 таким, що втратив право у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_7, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в квартирі та внесення відповідних змін до особового рахунку.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду, яка відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 23.10.2018 року.
Суддя Т.О. Решетник