Провадження №4-с/369/4/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Котенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про скасування постанови державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із скаргою про скасування постанови державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2.

В провадженні Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області знаходиться на виконанні у головного державного виконавця Міщенко Л.М. виконавчий № 2-2561, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу в сумі 180 107,51 грн..

20 жовтня 2017 року представник ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_3 була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження № 44283914, в тому числі і постановою про закінчення виконавчого провадження. В даній постанові зазначено, що від реалізації заставного майна перераховано стягувачу 21 002,94 грн., залишок боргу складає 159 104,57 грн., стягнуто виконавчого збору 2 333,66 грн., залишок 15 677,09 грн.; витрати виконавчого провадження стягнуто повністю. У боржника відсутнє інше майно та доходи, на які може бути звернуто стягнення.

У поданій скарзі заявник зазначив, що постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною, оскільки державний виконавець не вжив всіх передбачених законом заходів для виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, заявник ПАТ «Альфа-Банк» просив визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 від 19.09.2017 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-2561 від 19 листопада 2012 року ВП № 44283914 від 19 вересня 2017 року, а виконавчий лист повернути у районний відділ ДВС ГТУЮ у Київській області для подальшого виконання.

У судове засідання представник стягувача ПАТ «Альфа-Банк» не зявився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява, в якій представник заявника просив розгляд скарги проводити у відсутності представника заявника.

У судове засідання представник Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

У судове засідання боржник ОСОБА_2 не зявилась, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Як вбачається з поданої скарги, 19 листопада 2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист № 2-2561/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 178 324 грн. 27 коп., 1 783 грн. 24 коп. судового збору, а всього 180 107 грн. 51 коп..

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_4 від 31 липня 2014 року відкрито виконавче провадження № 44283914 на підставі виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області виконавчого листа № 2-2561 від 19.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 178 324 грн. 27 коп., 1 783 грн. 24 коп. судового збору, а всього 180 107 грн. 51 коп..

Постановою головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 від 19 вересня 2017 року закінчено виконавче провадження № 44283914 на підставі вимог п. 15 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки від реалізації заставленого майна перераховано стягувачу 21 002,94 грн., залишок боргу складає 159 104,57 грн., стягнуто виконавчий збір 2 333,66 грн., залишок 15 677,09 грн., витрати виконавчого провадження стягнуто повністю; у боржника відсутнє інше майно та доходи, на які може бути звернуто стягнення.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а саме ч. 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до вимог ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється, поміж іншого, на засадах верховенства права; обов'язковості виконання рішень: законності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до вимог п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до абз. 2 п. 45 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України у разі, якщо за судовим рішенням із відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то в порядку статті 373 ЦПК України суд не може змінити спосіб виконання такого рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV має виконуватись за рахунок усього майна, що належить боржнику.

У відповідності до вимог ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені виключні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі.

Слід зазначити, що в оскаржуваній постанові від 19 вересня 2017 року про закриття виконавчого провадження виконавець зазначив про те, що у боржника відсутнє інше майно та доходи, на які може бути звернуто стягнення, та на підставі вимог ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчив виконавче провадження.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця від 19 вересня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 44283914 про закінчення виконавчого провадження є передчасною та підлягає скасуванню.

Таким чином, дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_1 в ході виконавчого провадження № 44283914 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в загальному розмірі 180 107 грн. 51 коп. не є такими, що вчинені своєчасно і в повному обсязі.

З огляду на викладене та керуючись вимогами чинного законодавства, суд дійшов висновку про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 від 19 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження згідно виконавчого листа № 2-2561, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області від 19 листопада 2012 року ВП № 44283914.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 18, 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 447 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 від 19 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження згідно виконавчого листа № 2-2561, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області від 19 листопада 2012 року ВП № 44283914.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ковальчук Л.М.