Справа № 500/5291/18
Провадження № 2/500/2921/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Петрової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого 13.07.2017 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Покровська, б. 123, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що право власності на спадковий житловий будинок не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, якими позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_1 державної нотаріальної контори Одеської області від 29.02.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № І 706, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка на якій був побудований житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комсомольська, б. 123.

На підставі розпорядження ОСОБА_1 міської ради Одеської області від 19.02.2016 року за № 57 р. «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» вулицю Комсомольську перейменовано у вулицю Покровську.

Згідно довідки наданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 від 12.10.2018 року за № 279, користувачами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Покровська (колишня Комсомольська), б. 123, є ОСОБА_2, ОСОБА_5 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 29.02.1998 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_1 державної нотаріальної контори Одеської області. Зазначений житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1989 році та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13 січня 2015 року № 92 VІІІ та наказу Мінрегіону № 79 «про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт», не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І ЖД № 497282 від 14.07.2017 року, виданого ОСОБА_1 міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 помер 13 липня 2017 року.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Покровська, б. 123.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 48889551 від 29.08.2017 року, згідно якої інформації про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_5 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 є:

- дружина ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І ЖД № 433765 від 28.10.1978 року, виданого ОСОБА_1 відділом РАЦСу;

- донька ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ ЖД № 494674 від 14.01.1985 року, виданого ОСОБА_1 відділом РАЦСу та свідоцтвом про шлюб серії 1- ЖД № 156526 від 16.08.2011 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого ОСОБА_8 змінила прізвище на «Мисак»;

- син ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ ЖД № 467492 від 04.10.1979 року виданого ОСОБА_1 відділом РАЦСу.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5, що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Покровська, б. 123, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

В свою чергу відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у передбачений ст. 1270 ЦК України строку звернулись до приватного нотаріуса ОСОБА_1 міського нотаріального округу Одеської області із заявами про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_5, померлого 13.07.2017 року на користь дружини спадкодавця ОСОБА_2, що підтверджено нотаріально посвідченими заявами від 29.08.2017 року та від 05.10.2017 року за №№ 2483, 3003.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи, що згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_1 державної нотаріальної контори Одеської області від 29.02.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № І 706, ОСОБА_5 та ОСОБА_2належав в рівних частках кожному, тобто по 1/2 житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Покровська, б. 123, а одночасне існування права спільної сумісної власності та спільної часткової власності на житловий будинок, позбавляє позивача можливості реєстрації права власності на зазначений житловий будинок то суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 право власності на зазначений житловий будинок.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (паспорт серії КЕ № 011098, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 26.05.1995 року, РНОКПП НОМЕР_1, мешкає за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Покровська, б. 123) до ОСОБА_3 (паспорт серії КЕ № 329702, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 08.10.1996 року, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_4 (паспорт серії КМ № 446750, виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області від 23.01.2007 року, РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 123) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого 13.07.2017 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Покровська, б. 123.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.11.2018 року.

Суддя: ОСОБА_9