441/1826/17 2/441/193/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

22.01.2018р. м. Городок

Городоцький районний суд Львівської областів складі :

головуючої судді Малахової Онуфер А.М.

з участю секретаря Турчин Т.Ю.

позивачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, 07.12.2017р. звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, мотивуючи тим, що їхній шлюб був зареєстрований 01.09.2001р. відділом РАЦСу Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №77, у шлюбі мають сина ОСОБА_3, 24.02.2006р.н., спільне життя між ними не склалося через зловживання відповідачем спиртними напоями, подружньою зрадою, а також через те, що увесь свій вільний час останній проводив із своїми друзями, поза домом, як наслідок з 2008 року припинили подружні стосунки, незважаючи на те, що проживали в одній квартирі, стали фактично чужими людьми, за таких обставин переконана, що втратила до ОСОБА_2 почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам.

Ухвалою судді від 11.12.2017р. провадження у справі відкрито.

Позивачка в суді позов підтримала покликаючись на мотиви такого, пояснила, що з грудня 2017р. проживають окремо, як подружжя стосунків не підтримують понад 10 років, спільного господарства не ведуть понад 5 років. Просить розірвати шлюб, судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач в судове засідання 29.12.2017р. та повторно 22.01.2018р. не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, тому, згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Із пояснень позивачки в суді, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Леонідна зареєстрували 01.09.2001р. шлюб у відділі РАЦСу Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 77, у шлюбі мають сина ОСОБА_3, 24.02.2006р.н., із грудня 2017р. сторони разом не проживають, понад 10 років як подружжя стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть понад 5 років, причина розпаду сімї - подружня зрада та небажання відповідача проживати разом і дбати про сім"ю (а.с.5).

Згідно свідоцтва про зміну імені серія І-СГ №017927 від 23.07.2015р., ОСОБА_5 змінила прізвище та імя на ОСОБА_1 (а.с.6).

Із копії паспорта ОСОБА_1 також убачається, що остання зареєструвала 01.09.2001р. шлюб з ОСОБА_2 у відділі РАЦС Городоцького району Львівської області (а.с.3-4).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивачка в суді настоює на розірванні шлюбу, категорично заперечила можливість примирення з відповідачем, поновлювати сімейні стосунки з останнім - не бажає.

З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2, суд доходить висновку, що подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення.

Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітньої дитини, повноцінний розвиток та виховання якої у сім'ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим.

З огляду на вимоги ст. ст. 133,141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 640 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 89, 133, 141, 209, 258-259, 265, 268, 280- 281, 354 ЦПК України ст. ст. 24, 109, 112, 113 СК України,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 (д.п. ОСОБА_4) Леонідівною та ОСОБА_2, зареєстрований 01 вересня 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 77.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 26.01.2018р.

С у д д я : ОСОБА_6 Онуфер