Справа № 355/203/15-ц Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/493/18 Доповідач у 2 інстанції Гуль
Категорія 58 13.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 30 листопада 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Качур Тетяни Миколаївни,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, яку мотивував тим, що головним державним виконавцем Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області 01.03.2017 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2/355/22/16, виданого 22.02.2017 року Баришівським районним судом Київської області про вселення ОСОБА_3 в житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п.3 цієї постанови з скаржника стягнуто виконавчий збір в розмірі 6400 гривень). В цей же день постановою відкрите виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2/355/22/16, виданого 22.02.2017 року Баришівським районним судом Київської області про зобов'язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 (п.3 цієї постанови з скаржника стягнуто виконавчий збір в розмірі 6400 гривень). Таким чином, з ОСОБА_1 стягнуто 12800 гривень виконавчого збору. Скаржнику було запропоновано виконати рішення суду протягом 10 днів. Постанову було отримано скаржником 04.03.2017 року. Ознайомившись з постановами ОСОБА_1 12.03.2017 року була написана заява на ім'я ОСОБА_3 з пропозицією вселитись 14.03.2017 року в будинок. Зазначена заява направлена рекомендованим листом. Крім того, на телефонні номери ОСОБА_3 та її представника були направленні смс повідомлення з пропозицією вселення. 16.03.2017 року позивач отримав повідомлення від державного виконавця з'явитись 20.03.2017 року на 10 годину за адресою: АДРЕСА_1 для перевірки виконання рішення суду. Під час перевірки представник стягувача ОСОБА_4 підтвердив надходження пропозиції щодо вселення йому 16.03.2017 року о 21 годині. Державним виконавцем було складено акт. Перешкоди стягувачці ніким не чинились. Вважає, що дії стягувачки свідчать про те, що рішення суду виконано. 24.03.2017 року на адресу позивача надійшли вимоги виконавця від 20.03.2017 року про виконання рішення суду, постанови про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу. Вважає, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу є незаконними і такими, що підлягають скасуванню, так як рішення виконано в добровільному порядку. Просить суд визнати незаконними дії головного державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Качур Т.М. та скасувати постанови про стягнення виконавчого збору та штрафу.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 30 листопада 2017 року скаргу задоволено.

Визнано незаконними дії головного державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Качур Тетяни Миколаївни в часині винесення постанов ВП № 53504852 від 20.03.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 6400 гривень, ВП № 53504639 від 20.03.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 6400 гривень та ВП № 53504852 від 20.03.2017 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1700 гривень 00 копійок.

Скасовано постанову ВП №53504639 про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконавчого збору в розмірі 6400 гривень за не виконання рішення суду про вселення ОСОБА_3 в житловий будинок , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 постанову ВП №53504852 про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчого збору в розмірі 6400 гривень за невиконання рішення суду про зобов'язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 та постанову ВП № 53504852 від 20.03.2017 року про накладення штрафу, винесену головним державним виконавцем Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Качур Тетяною Миколаївною при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/355/22/16, виданого 22 лютого 2017 року Баришівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу на користь держави у розмірі 1700 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права відповідач просить ухвалу суду скасувати і в задоволенні скарги відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги держвиконавець посилається на те, що 01.03.2017 року ним винесено дві постанови про відкриття провадження з виконання виконавчих листів, виданих 22.02.2017 року Баришівським районним судом Київської області про вселення ОСОБА_3 в житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та про зобов'язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Боржника було зобов'язано протягом 10 робочих днів добровільно виконати рішення суду. Вказані постанови ОСОБА_1 отримав 03.03.2017 року. Державним виконавцем було надіслано пропозицію на 20.03.2017 року з'явитись на територію домоволодіння в АДРЕСА_1. 20.03.2017 року всі сторони з'явились, було складено акт, що ОСОБА_3 не була вселена у будинок. 20.03.2017 року було винесено постанови про стягнення виконавчого збору та штрафу.

Держвиконавець просить суд відмовити в задоволенні скарги, оскільки дії та рішення прийняті відповідно до повноважень та вимог закону.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.02.2017 року Баришівським районним судом Київської області видано два виконавчі листи №355/203/15-ц про вселення ОСОБА_3 в житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та про зобов'язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання вказаних вище виконавчих листів 01.03.2017 року головним державним виконавцем Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Качур Т.М. відкрито виконавчі провадження №53504639 та №53504852.

Після отримання повідомлення 12.03.2017 року ОСОБА_1 направив на ім'я ОСОБА_3 заяву з пропозицією вселитись 14.03.2017 року в будинок. Зазначена заява була направлена рекомендованим листом.

Крім цього в той же день 12.03.2017 року співвласник будинку ОСОБА_5 та довірена особа скаржника- ОСОБА_7. намагались вручити копію заяви стягувачці по справі ОСОБА_3. Проте заява не була вручена оскільки потрапити на подвір'я та в будинок не змогли, на телефонні дзвінки ні ОСОБА_3 ні її представник не відповідали. Зазначена обставина була зафіксована депутатом Баришівської селищної ради ОСОБА_6 шляхом складання відповідного акту. Крім того на телефонні номери ОСОБА_3 та її представника були направлені смс повідомлення з пропозицією вселення, що підтверджується доказами, які є в матеріалах справи № 355/429/17.

Факт отримання відповідного смс повідомлення представник стягувача підтвердив в Акті від 20.03.2017 року, складеному головним державним виконавцем Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Качур Т.М., по факту невиконання в добровільному порядку рішення суду.

Також встановлено, що 15.03.2017 року на адресу ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 направлено пропозицію виконавця про явку сторін на 20.03.2017 року на 10 годину 00 хвилин за адресою АДРЕСА_1 для перевірки виконання боржником рішення суду про вселення стягувача та не чинити перешкоди стягувачці у користування житловим будинком за адресою : АДРЕСА_1. Сторони виконавчого провадження з'явились у вказаний день та час, про що представник скаржника та державний виконавець підтвердили в судовому засіданні. Того ж дня державним виконавцем було складено акт про те, що рішення суду не виконано, стягувачка ОСОБА_3 не була вселена в будинок в АДРЕСА_1, та саме в цьому акті представником стягувача було зазначено, що він отримав SMS повідомлення, від скаржника, з пропозицією вселитись в будинок. Дане повідомлення представник отримав 16.03.2017 року о 21 год. Дана обставина підтверджує доводи скаржника про намагання в добровільному порядку виконати рішення суду у встановлений виконавцем термін.

20.03.2017 року головним державним виконавцем Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Качур Т.М. винесено постанови ВП №53504852 про стягнення з ОСОБА_1. виконавчого збору в розмірі 6400 гривень за не виконання рішення суду про вселення ОСОБА_3 у вказаний житловий будинок та постанова ВП №53504639 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 6400 гривень про зобов'язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні цим будинком.

20.03.2017 року головним державним виконавцем Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Качур Т.М. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу по ВП №53504853 в розмірі 1700 гривень, так як станом на 20.03.2017 року перешкоди в користуванні житловим будинком в АДРЕСА_1 боржником не усунені.

Встановивши вказані обставини, суд прийшов до висновку, що скаржник вчинив відповідні дії для добровільного виконання судового рішення.

Задовольняючи скаргу, суд виходив з того, що виносячи оскаржувані постанови, держвиконавець не перевірила доводи скаржника, щодо намагання виконати рішення суду, не перевірила з яких підстав дане рішення виконано не було, чи з вини скаржника чи через небажання стягувача.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, 20.03.2017 року стягувач безперешкодно потрапила в половину будинку, яка була виділена стягувачу рішенням суду, також безперешкодно стягувач зачинила дану частину будинку власним замком, та в подальшому провела переобладнання, заклавши дверний отвір між приміщеннями 1-5 та 2-3.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Згідно ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону (протягом 10 робочих днів), перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання рішення суду, у встановлений держвиконавцем строк, боржник зобов'язаний утриматися від певних дій, а саме не чинити перешкод у вселенні стягувача. При цьому стягувач на виконання рішення суду має вчинити для цього активні дії.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, що протягом встановленого держвиконавцем строку боржник не вчиняв перешкод для вселення стягувача, а навпаки сприяв добровільному виконанню рішення суду, що підтверджується матеріалами справи і не спростовано держвиконавцем.

Таким чином, коли боржник відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконав порядок виконання рішення суду, підстав для винесення постанов про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин, немає, оскільки немає у держвиконавця доказів, що боржник вчиняв перешкоди для вселення стягувача.

За таких обставин, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що держвиконавець вчинив дії в межах повноважень та відповідно до вимог закону, оскільки підставою для стягнення штрафу за невиконання даного рішення суду можуть бути перешкоди вчинені боржником, що унеможливлюють вселення стягувача.

Оскільки боржник не вчиняв будь-яких дій, що перешкоджали вселенню, виконав вимоги закону, утримавшись від будь-яких дій, які б перешкоджали вселенню, суд обґрунтовано задовольнив скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області залишити без задоволення.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді