Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участі секретаря судового засідання Собакінських С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої вказав, що 16.12.2008 року помер його батько ОСОБА_3, який по день смерті постійно мешкав та була зареєстрований в Кальміуському районі м.Маріуполя по вул. Еллінська, буд.3А. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий дім та земельну ділянку, яка знаходиться у с. Сартана м. Маріуполя Донецької області по вул. Еллінська, буд.3А.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у звязку з чим було відкрито спадкову справу. Заповіт померлий не складав та у січні 2018 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та надав правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку. Постановою від 16.01.2018 року позивачу було відмовлено у видачі документів на спадкове майно, у звязку з тим, що в відсутні правовстановлюючі документи. За таких обставин нотаріус не може видати свідоцтва на право спадщини за законом, і позивач вимушений звернутись до суду. Просив позов задовольнити та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на житловий дім та земельну ділянку, яка знаходиться у с. Сартана м. Маріуполя Донецької області по вул. Еллінська, буд.3А, та складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 82,2 кв. м., жилою площею 29,2 кв. м., нежилої прибудови літ. А1-1, площею 45,4 кв. м., тамбуру літ. а-1, гаражу літ. Д-1, сараю літ. И-1, сараю літ. Е-1, вбиральні Г-1, огородження № 1, замощення.

Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив внести уточнення та змінити площу нежитлової прибудови літ. А1-1 з 45,5 кв. м. на 33,3 кв. м., та заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Маріупольської міської ради ОСОБА_4. яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилась, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, зазначивши що уточнені позовні вимоги отримала, проти їх задоволення не заперечує.

Третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, надав заяву на адресу суду про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 21 квітня 2008 року Маріупольським бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_3 належить житловий будинок № 3-а по вулиці Еллінська (Радянській) в с. Сартана м. Маріуполя, на підставі договору про право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 30.07.1954 року, та записано в реєстрову книгу за № 123 від 16.08.1954 року.

У відповідності до свідоцтва про народження серії ІН №797350 від 26.11.1956 року, 26.10.1956 року народився ОСОБА_1, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

16 грудня 2008 року помер батько ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 345327, видане 16.12.2008 року Виконкомом Сартанської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області.

24.09.2017 року померла мати ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-НО № 004329, видане 25.09.2017 року виконкомом Сартанської селищної ради Кальміуського району міста Маріуполя Донецької області. Заповіту щодо належного їй майна ОСОБА_5 не залишила.

Згідно з матеріалами спадкової справи №3/2018, копії яких надіслані приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 06.01.2018 року звернувся до приватного нотаріусу із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3, померлого 16.12.2008 року.

06.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою, в якій просив видати на його імя свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 3-а по вулиці Еллінській (Радянській) в с. Сартана м. Маріуполя Донецької області.

Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.01.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3, що складається з житлового будинку № 3-а по вулиці Еллінській (Радянській) в с. Сартана м. Маріуполя Донецької області. Відмова нотаріуса обґрунтована.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст. 1258 ЦК України).

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже єдиним на момент розгляду справи спадкоємцем, який має право на спадкування майна після смерті ОСОБА_3, померлого 16.12.2008 року, та ОСОБА_5, померлої 24.09.2017 року, за законом є їх син ОСОБА_1.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Надаючи оцінку правовідносинам щодо переходу майнових прав на спадкове майно суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

Відповідно до п. 3.1 ОСОБА_6 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі за текстом рішення - ОСОБА_6 Спеціалізованого Суду України) зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Судом встановлено, що за час свого життя спадкодавцю ОСОБА_3 належало на праві власності житловий будинок № 3-а по вулиці Еллінська (Советській) в с. Сартана м. Маріуполя, на підставі договору про право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 30.07.1954 року, та записано в реєстрову книгу за № 123 від 16.08.1954 року.

Проте через відсутність у позивача оригіналу документу, що підтверджує право власності на спадкове майно, отримання свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку стало неможливим.

Вирішення питання про визнання права власності в судовому порядку є крайньою мірою захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так і міжнародним нормативним актом, суд зобовязаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачем в обґрунтування його права власності, та сприяти захисту такого права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до розяснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.1.) право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням зазначених положень законодавства та розяснень ВССУ, суд вважає доведеним належними доказами факт набуття спадкодавцем у встановленому законом порядку права на спадщину за законом на житловий дім та земельну ділянку, яка знаходиться у с. Сартана м. Маріуполя Донецької області по вул. Еллінська, буд.3А, та складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 82,2 кв. м., жилою площею 29,2 кв. м., нежилої прибудови літ. А1-1, площею 33,3 кв. м., тамбуру літ. а-1, гаражу літ. Д-1, сараю літ. И-1, сараю літ. Е-1, вбиральні Г-1, огородження № 1, замощення.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1261, 1268, 1270, 1274 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7, п.3.1. ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 до Маріупольської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий дім та земельну ділянку, яка знаходиться у с. Сартана м. Маріуполя Донецької області по вул. Еллінська, буд.3А, та складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 82,2 кв. м., жилою площею 29,2 кв. м., нежилої прибудови літ. А1-1, площею 33,3 кв. м., тамбуру літ. а-1, гаражу літ. Д-1, сараю літ. И-1, сараю літ. Е-1, вбиральні Г-1, огородження № 1, замощення І, у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 16 грудня 2008 року.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. М. Іванченко