Єдиний унікальний номер 229/864/18 Номер провадження 22-ц/4804/110/18
Головуючий в І інстанції - Каліуш О.В. Єдиний унікальний номер 229/864/18
Доповідач - Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/4804/110/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 липня 2018 року цивільну справу № 229/864/18 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про захист прав споживачів (суддя Каліуш О.В., повний текст рішення складено 20 липня 2018 року)

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 позивачі звернулись до суду з позовом до КП «Компанія «Вода Донбасу» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними і зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування вимог зазначили, що вони є споживачами послуги з водопостачання, що надаються КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Дружківського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства. У 2003 році у даному будинку для обліку спожитої води встановлений лічильник води (КВ - 1.5 заводський № 210305). У червні 2012 року їх було повідомлено про необхідність проведення чергової планової повірки лічильника холодної води. Вони вважають вимогу з проведення повірки засобу обліку холодної води за власні кошти незаконною, тому з червня 2012 року повірка приладу обліку не проводилася. Відповідач вивів з експлуатації вищевказаний лічильник, нараховує плату за послуги за нормами споживання, а не за показниками лічильника, внаслідок чого станом на лютий 2018 року за особовим рахунком позивача обліковується заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 6658 грн.13 коп.

Посилаючись на ці обставини, позивачі просили визнати дії КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Дружківського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства щодо переведення споживача на розрахунок за нормативним водоспоживанням та проведення повірки лічильника обліку за власні кошти незаконними; зобов'язати відповідача провести перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за особовим рахунком № 21949 з 01.06.2012 року з урахуванням показників лічильника обліку холодної води. Крім того, просили зобов'язати останнього здійснити за власний рахунок періодичну повірку, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобу обліку холодної води і поновити його на абонентському обліку.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 липня 2018 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до КП «Компанія «Вода Донбасу» про захист прав споживачів відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема вважають, що висновок суду про відмову у позові з тих підстав, що до складу тарифів послуг з водопостачання, які надавалися відповідачем за спірний період, не було включено витрати з періодичної повірки квартирних приладів обліку води є безпідставним. Зазначають, що судом першої інстанції не враховано вимоги Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку та ч.5 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» згідно яких обслуговування та ремонт, періодична повірка здійснюється за рахунок виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, яким є суб'єкт господарювання, що надає послуги, тобто Дружківське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу». Крім того, в укладеному між сторонами договорі про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення від 10 серпня 2010 року не передбачається обов'язку споживача за власний рахунок проводити періодичну повірки, обслуговування та ремонт засобу обліку холодної води.

Також позивачі не погоджуються з висновком суду першої інстанції, що до складу тарифів КП «Компанія «Вода Донбасу» не було включено витрати на проведення періодичної повірки та ремонту засобів обліку води для мешканців багатоквартирного житлового фонду та приватного сектору та посилаються на п. 3 Додатку №1 Постанови НКРЕКП №2869 від 26 листопада 2015 року, в якому зазначено, що в структурі тарифу на централізоване водопостачання для КП «Компанія «Вода Донбасу» вказані витрати на збут, у тому числі інші витрати. Згідно п.3.4 Порядку формування тарифів з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), затвердженого Постановою НКРЕКП від 10 березня 2016 року №303 до складу витрат на збут включаються витрати на проведення робіт з періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку холодної води для мешканців багатоквартирного житлового фонду, у тому числі на їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, а також витрати на формування обмінного фонду засобів обліку холодної води.

Відповідачем до апеляційного суду було надано відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування посилався, що витрати на встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного та розподільного обліку холодного водопостачання до структури тарифів централізованого постачання холодної води, водовідведення не входять, а тому повірка засобів обліку повинна здійснюватися за рахунок споживача. Вважають, що суд дійшов правильного висновку, що саме позивач несе відповідальність за своєчасну повірку лічильника холодної води у квартирі споживача.Такий висновок суду узгоджується з відповідний правовим висновком, який викладений Верховним Судом України у постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-60цс15.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача КП «Компанія «Вода Донбасу» в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_3 у судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та надав їм належну оцінку.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований у АДРЕСА_1, якій на праві власності належить ОСОБА_2 За вказаною адресою надаються послуги з централізованого водопостачання та водовідведення споживачами який є позивачі. Виконавцем послуг є КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Дружківського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства.

Згідно з актом прийому в експлуатацію засобів обліку холодної води від 27 жовтня 2006 року будинок за адресою: АДРЕСА_1 обладнаний приладом обліку холодної води типу КВ -1-5, заводський № 210305, термін повірки якого сплив 16 жовтня 2009 року.

10 серпня 2011 року між КП «Компанія «Вода Донбасу» та ОСОБА_3 укладено Договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, згідно із яким виробник зобов'язується надавати споживачеві вчасно та якісні послуги з постачання холодної води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

12 серпня 2011 року відповідачем проведено інвентаризацію приватного сектору та складено Акт від 12.08.2011 року, згідно із яким була виконана інвентаризація відомостей про водоспоживання і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1, а також було повідомлено ОСОБА_2 про повірку лічильника.

З 01 червня 2012 року відповідачем виведений з експлуатації засіб обліку холодної води у зв'язку із закінченням міжповіркового інтервалу, з цього часу нарахування за послуги провадились за нормами водоспоживання.

Станом на 01 лютого 2018 року розмір заборгованості з оплати наданих відповідачем послуг складає 6658 грн.13 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до складу тарифів відповідача послуги з періодичної повірки приладів обліку води не включено, а тому відсутні підстави для покладення на нього обов'язку з проведення періодичної повірки засобу обліку, який є власністю позивачів. Та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки частиною 3 статті 28 Закону «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з пунктом 24 цього Порядку (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктами 9, 30, 32 цих Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов'язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов'язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни) на які затверджуються уповноваженими органами.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) має здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, відшкодовуються на інакше, як шляхом їх включення у тариф на послуги з постачання холодної води та водовідведення та сплати споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Під час розгляду справи встановлено, що до складу тарифів КП «Компанія «Вода Донбасу» послуги з періодичної повірки приладів обліку води, які є власністю споживача, не включено, тобто витрати за періодичну повірку засобів обліку не відшкодовуються через діючі тарифи на комунальні послуги, а КП «Компанія «Вода Донбасу» не може здійснювати повірку належного позивачу лічильника за власний рахунок і це не передбачено ні договором, ні законом.

Таким чином, установивши, що до складу тарифів відповідача послуги з періодичної повірки приладів обліку води не включено, суд дійти вірного висновку, що повірка засобів обліку повинна здійснюватися за рахунок споживача.

Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-60цс15.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, щодо відповідальності відповідача відносно структури тарифів, оскільки відповідно Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року № 1073/2011 (який був чинній на час виникнення спірних правовідносин) основними завданнями НКРЕКП є, зокрема, забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сфері централізованого водопостачання та водовідведення. Саме НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань установлює, зокрема, тарифи на комунальні послуги для суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апеляційної скарги на Порядкок формування тарифів з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), який затверджено Постановою НКРЕКП від 10 березня 2016 року №303 та на додаток № 1 до постанови НКРЕКП № 2869 від 26 листопада 2015 року, яким визначено структуру тарифу на централізоване водопостачання для КП «Компанія «Вода Донбасу», оскільки згідно із ст. 58 Конституції України закони та нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли пом'якшують або скасовуються відповідальність. Зазначені тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення КП «Компанія «Вода Донбасу» були встановлені постановою № 2869 від 26 листопада 2015 року, а тому зазначені нормативно-правові акти не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи позивачів, що повірка лічильника не проведена з вини відповідача, тому облік води повинен бути проведений за показниками лічильника, не заслуговують на увагу, оскільки прилади обліку як засіб вимірювальної техніки для обліку спожитої води можна використовувати тільки в тому випадку, якщо вони повірені, а у разі виведення їх з експлуатації з абонентської бази відповідача у зв'язку із закінченням терміну повірки, нарахування проводилося за нормою водоспоживання.

Вимогами ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Згідно зі ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з пунктом 21 Правил № 630 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Тобто нарахування заборгованості за спожиті послуги згідно з показниками лічильника, якщо такий лічильник не повірений у визначеному порядку є неможливим в силу вимог закону.

Заперечення споживача щодо суми заборгованості, нарахованої за відповідними нормами споживання можуть бути визнані обґрунтованими виключно у випадку, коли споживач доведе, що за період нарахування спірної заборгованості облік спожитих послуг відбувався квартирним засобом обліку, який згідно із законом дозволяється застосовувати, тобто який пройшов повірку, що може бути підтверджено відповідним свідоцтвом про повірку.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що позивачі не надали доказів того, що у період нарахування спірної заборгованості у даній справі лічильник води встановлений в будинку пройшов повірку та згідно з вимогами закону міг бути застосований для визначення суми оплати за спожиті відповідачем послуги.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог щодо зобов'язання здійснити перерахунок.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, на законність судових рішень не впливають, а направленi на переоцiнку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції. Тому виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.М. Біляєва

О.В. Халаджи

Повний текст постанови складений 07 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач В.В. Папоян