Провадження № 22-ц/802/81/18 Категорія: 2 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М.М.,

з участю:

секретаря судового засідання - Лимаря Р.С.,

позивача- ОСОБА_3,

представника позивача- ОСОБА_6,

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в:

16 серпня 2018 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи тим, що ухвалою суду від 29 грудня 2017 року забезпечено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ. Накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, право власності зареєстровано за ОСОБА_1; автомобіль «Range Rover», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_1; автомобіль «Mersedes - Benz Е200», 2011 року випуску, кузов НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_1; земельну ділянку у АДРЕСА_2 з незавершеним будівництвом, право власності зареєстровано за ОСОБА_1; земельну ділянку у АДРЕСА_3 та будинок з господарськими спорудами, право власності зареєстровано за ОСОБА_1 Вказує на відсутність обставин, які свідчать про реальне утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позову. З посиланням на приписи ст.158 ЦПК України представник відповідача просила скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2017 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2018 року в задоволенні клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник відповідача ОСОБА_2 подала в інтересах відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення клопотання.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. Вважає подану заяву зловживанням своїми правами з боку відповідача.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ.

Ухвалою суду від 22 грудня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

28.12.2017 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій посилаючись на те, що спірне майно, яке набуте під час їх спільного проживання, на даний час перебуває у власності відповідача, який відмовляється від добровільного поділу та виплати компенсації її частки, вважає, що існує реальна можливість відчуження відповідачем майна, що в подальшому може значно утруднити або зробити неможливим рішення суду.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2017 року заяву задоволено.

Накладено арешт на майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, право власності зареєстровано за ОСОБА_1; автомобіль «Range Rover», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_1; автомобіль «Mersedes - Benz Е200», 2011 року випуску, кузов НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_1; земельну ділянку у АДРЕСА_2 з незавершеним будівництвом, право власності зареєстровано за ОСОБА_1; земельну ділянку у АДРЕСА_3 та будинок з господарськими спорудами, право власності зареєстровано за ОСОБА_1

Відповідно до статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами по справі дійсно існує спір щодо майна, на яке було накладено арешт, вказаний спір на даний час не розглянутий, відтак правові підстави для скасування застосованих по справі заходів забезпечення позову відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції грунтуються на Законі у зв'язку з таким.

Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (частини 7-10 статті 158 ЦПК України). Водночас, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в частині 13 статті 158 ЦПК України.

Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов'язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує. Натомість, скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. В цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону.

За своїм змістом клопотання ОСОБА_1, а також подана апеляційна скарга фактично являє собою скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 29.12.2017 року про забезпечення позову, яка була предметом апеляційного розгляду, за наслідками якого залишена без змін. У клопотанні та в апеляційній скарзі містяться посилання виключно на обставини законності вже вжитих судом заходів забезпечення позову, до підставності заявлених позивачем позовних вимог, обґрунтованості та їх доказовості та наявності правових підстав для задоволення позову та не указується жодного посилання на зміну будь-яких обставин, які б свідчили про необхідність чи можливість скасування заходів забезпечення позову, раніше вжитих судом першої інстанції з метою забезпечення заявлених ОСОБА_3 позовних вимог. Такі доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, будь-яких невідповідностей висновків суду першої інстанції обставинам справи чи вимогам закону апеляційний суд не вбачає. При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції діяв на підставі положень цивільно-процесуального кодексу та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.

Доводи представника відповідача про те, що вжиті заходи забезпечення позову порушують його права як власника не можуть слугувати підставою для скасування оскарженої ухвали, оскільки правовий зміст такого заходу забезпечення, як арешт майна, який встановлений цивільно-процесуальним законом, власне, і зводиться до обмеження прав власника до вирішення спору судом.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, безпідставно вказує на відсутність мотивувальної частини в оскарженій ухвалі, оскільки стисле викладення обставин та мотивів в ухвалі суду не дає підстав для висновку про відсутність мотивування взагалі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367-368, 374, 381,382, 383, 384, 389-390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді