Провадження № 2/243/320/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Словянськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

10 листопада 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4. звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що вона, ОСОБА_1 з відповідачем по справі ОСОБА_5 стали проживати однією сімєю, без реєстрації шлюбу з 2002 року за адресою: м. Миколаївка, Донецької області, вул. Колодія, буд. 19. Разом з нею мешкала її донька від першого шлюбу ОСОБА_2. Відповідно до договору купівлі продажу будинку від 12 вересня 2000 року власником будинку був ОСОБА_3. В травні 2005 року вони з донькою, зі згоди відповідача зареєстрували своє місце мешкання у вказаному будинку за адресою: м. Миколаївка, Донецької області, вул. Колодія, буд. 19. 14 грудня 2012 року вона з відповідачем ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. До 22 вересня 2012 року вони всією сімєю мешкали за вищевказаною адресою. 22 вересня 2017 року позивачка ОСОБА_1 поїхала провідати своїх батьків, а коли 24 вересня 2017 року повернулася додому, то відповідач вигнав її з будинку та поміняв дверні замки. На теперішній час відповідач чинить перешкоди у користування будинком № 19 по вул. Колодія м. Миколаївка, Донецької області, тому вона з дитиною вимушена знімати житло. У звязку з викладеним вона вимушена звертатись у суд та просити суд вселити її з донькою до вказаного будинку та зобовязати відповідача не чинити ії перешкод у користуванні житловим будинком № 19 по вул. Колодія м. Миколаївка, Донецької області.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, на задоволенні позову наполягали.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимог8и визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 14 грудня 2012 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_3 (до шлюбу - ОСОБА_2 ) О.В., який було зареєстровано Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області за актовим записом № 70 (а.с.8).

З договору купівлі продажу будинку від 12 вересня 2000 року та довідки КП «Бюро технічної інвернтаризації» № 3051-4/0.45/01 від 12 жовтня 2017 року право власності на житловий будинок № 19 по вул. Колодія в м. Миколаївка, Донецької області зареєстроване за ОСОБА_3 (а.с.6 - 7).

З довідки Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у будинку № 19 по вул. Колодія в м. Миколаївка, Донецької області зареєстровані: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону або рішення.

Згідно зі ст. 310 Цивільного кодексу України фізична особа має право на місце проживання.

На підставі ч. 4 ст. 311 Цивільного кодексу України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч. 4,5 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Аналогічна норма закріплена у статті 150 та частині 1 статті 156 ЖК України, а саме: громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 4 статті 156 ЖК України передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Так, згідно з вимогами ч. 2, 3 ст. 164 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Згідно ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обовязки.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Так, відповідачем ОСОБА_3 на адресу суду було надано письмову заяву, зі змісту якої видно, що останній, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнає та не заперечує проти його задоволення.

Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у звязку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів.

Позивачі не вимагають компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом даної цивільної справи.

На підставі наведеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ч. 1 ст. 405 ЦК України, ст. 64, ст. 150, ч. 1, 4 ст. 156, ч. 2, 3 ст. 164 ЖК України, ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2 в житловий будинок № 19 по вулиці Колодія міста Миколаївка Донецької області.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в користуванні житловим будинком № 19 по вулиці Колодія міста Миколаївка Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу VІІІ п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до Розділу VІІІ п. 1.8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_8