АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 654/2021/17-ц Головуючий в І інстанції Францішко Ю.В.
Номер провадження: №22-ц/791/331/17 Доповідач Кутурланова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Цулукіані І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства ім. Покришева про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ВАТ ім. Покришева про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування вимог послався на те, що 11.10.2004 року між ним та відповідачем укладено договір оренди належної йому на праві власності земельної ділянки, загальною площею 5,87 га, яка розташована на території Таврійської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Оскільки зазначена земельна ділянка використовується орендарем не за цільовим призначенням, що є істотним порушенням умов договору, позивач просив суд розірвати договір оренди землі, укладений між ним та ВАТ ім. Покришева 11.10.2004 року, зареєстрований у Державному реєстрі земель 25.02.2008 року.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2017 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу Івченко О.О., діючи в інтересах ПрАТ «Імені Покришева» просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для розірвання договору оренди землі, укладеного між сторонами, на які посилався позивач в обґрунтування позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції оскільки вони відповідають нормам матеріального права, що регулюють правовідносини, які склались між сторонами та обставинам справи.

Правовідносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно ч.3 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Нормами ст. 32 зазначеного закону встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У відповідності до норм ст.24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 11.10.2004 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством ім. Покришева укладено договір оренди землі, відповідно умов якого орендодавець передав орендареві в оренду земельну ділянку площею 5,87 га, розташовану на території Таврійської сільської ради, строком на двадцять п'ять років, а орендар прийняв зазначену земельну ділянку в користування для вирощування багаторічних насаджень, які є власністю орендаря.

Договір зареєстрований у передбаченому законом порядку.

Зазначена земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_1 від 23.07.2003 року.

Відповідно Державного акту, цільове призначення земельної ділянки: ведення сільськогосподарського виробництва.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2, як на підставу розірвання договору оренди землі, посилається на використання орендарем земельної ділянки не за цільовим призначенням, оскільки на земельній ділянці відсутні багаторічні насадження: виноградники.

Відповідно до норм ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно п.3.1 договору передана в оренду земельна ділянка може використовуватись орендарем для сільськогосподарського виробництва та вирощування багаторічних насаджень.

Пунктом 3.6 договору визначено, що на період дії договору оренди орендар має право здійснювати відновлення багаторічних насаджень, що є його власністю, здійснювати розкорчовування насаджень, термін використання яких закінчився та здійснювати нові насадження на розкорчованих територіях.

Пунктом 4.2 договору передбачене право орендаря самостійно визначати напрями своєї діяльності відповідно до умов договору.

З огляду на зазначені умови договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що орендар не обмежений вирощуванням виноградників, а доказів нецільового використання земельної ділянки, переданої в оренду, не доведене належними та допустимими доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на акт про перенесення в натуру меж земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 12.12.2005 року, у якому зазначено про встановлення та закріплення на місцевості меж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5.87 га, в т.ч. по угіддях : виноградники 5,87 га, як на підставу використання зазначеної земельної ділянки виключно під вирощування виноградників, є юридично необґрунтованими, оскільки зазначений акт не визначає цільове використання земельної ділянки, а є документом, що підтверджує факт встановлення меж земельної ділянки в натуру у відповідності до рішення про передання земельної ділянки у власність.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що відповідно до положень ст.ст.13, 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу лише в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, зважаючи на те, що з інших визначених законом підстав позовні вимоги не заявлялися, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 19.02.2018 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська