Провадження № 2/200/1015/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

представника третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Вищевказана цивільна справа з 08.06.2016 року перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О.

Згідно повторному автоматичному розподілу справ між суддями 23.01.2017 року зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 25 січня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач є матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2016 року відповідача визнано батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобовязано Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції внести зміни до актового запису № 648 від 08.05.2014 року, змінивши прізвище дитини з «Вороник» на «Бражник». Фактично з моменту народження і до цього часу дитина проживає з позивачкою. Між позивачем та відповідачем виник спір щодо місця проживання дитини, відповідач останнім часом заявляє про свій намір забрати дитину до себе на постійне місце проживання, та всіляко дискредитує позивача, щоб створити враження, що позивач є поганою матірю. Позивач зазначає, що має стабільний дохід, окреме місце проживання, забезпечує належні умови для виховання дитини. Чоловік позивача ОСОБА_5 забезпечує сімю матеріально.

На підставі чого, з урахуванням вимог уточненої позовної заяви, позивач просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матірю.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували щодо визначення місця проживання дитини разом з матірю.

Представник третьої особи виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради позовні вимоги підтримав.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-КИ № 598650. Батьком дитини є відповідач ОСОБА_3.

ОСОБА_1 з 02 квітня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ № 333680.

З довідки, виданої головою квартального комітету № 11 ОСОБА_8, вбачається, що дитина проживає разом з матірю ОСОБА_1 за адресою вул. Михайлова, буд. 71.

Також з матеріалів справи вбачається, що дитина відвідує дитячий садок КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 334», батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 приймають активну участь у вихованні доньки, виконуються всі рекомендації педагогів.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст. 160, ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра від 13.12.2016 року, Орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання дитини ОСОБА_7 разом з матір'ю ОСОБА_1.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами на даний час відсутній спір щодо місця проживання дитини, дитина проживає разом з матірю, яка не чинить перешкод у спілкуванні доньки з батьком, орган опіки та піклування надав суду висновок про доцільність проживання дитини з матір'ю, тому суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_7 разом з матір'ю ОСОБА_1.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску