ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1304/17 Номер провадження 22-ц/814/35/18Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

секретаря Ткаченко Т.І.,

за участі: позивача ОСОБА_2, адвокатів - Ворони О.В., Волкова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ворони Олени Анатоліївни, що подана в інтересах ОСОБА_6 та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 травня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, а також ОСОБА_6, як законного представника малолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, Диканська районна державна адміністрація, як органи опіки та піклування, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначав, що є власником житлового будинку по АДРЕСА_1, у якому фактично проживає він та його дружина ОСОБА_9. Також за цією адресою зареєстрована відповідач та її неповнолітні діти, які з 2007 року там не проживають. Зазначав, що реєстрація відповідача у його будинку створює для нього перешкоди в користуванні власністю, зокрема, він не може укладати угоди, направлені на його відчуження, оформляти кредити, користуватися житловою субсидією тощо.

Просив визнати відповідачку та її неповнолітніх дітей, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 23 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_6 та її неповнолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення оскаржила представник відповідача, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вказує, що судом не було належним чином оцінені підстави не проживання ОСОБА_6 та її дітей у спірному житловому приміщенні, а також не враховано той факт, що виниклий спір безпосередньо впливає на права малолітніх дітей.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав визначених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно з договором купівлі-продажу від 27 січня 1998 року № НГ0505706, колективне сільськогосподарське підприємство «Іскра» Полтавського району продало, а ОСОБА_2 купив жилий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1.с. 5/.

Згідно з довідкою Нестеренківської сільської ради Полтавського району від 23 травня 2017 року №273 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_9,, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_7 /а.с.7/.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та її малолітні діти за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 не проживають протягом часу, що перевищує один рік.

Сторонами не заперечується факт, що на даний час відповідачка і її малолітні діти проживають у АДРЕСА_2. Відповідач працює в м. Полтава, діти відвідують дитячий садок в с. Стасі Диканського району, отримують медичну допомогу в лікувально-профілактичному закладі в м. Полтава.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі тривалий час не проживають у спірному житловому приміщенні, а їх відсутність за місцем реєстрації з поважних причин не доведена, що зумовлює виникнення підстав для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України, ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Чинне законодавство не містить вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно пояснень відповідачки, остання не проживає за адресою реєстрації у зв'язку із тим, що працевлаштована у іншій місцевості. Неповнолітні діти не проживають за спірною адресою, оскільки у населеному пункті відсутні умови для навчання дітей і забезпечення їх медичного догляду.

Разом з тим, факт відсутності в населеному пункті закладів для навчання дітей і спеціалізованих закладів охорони здоров'я - не є підставою для визнання поважною відсутності осіб за адресою реєстрації, оскільки відповідачем не наведено обґрунтування неможливості відвідування дітьми відповідних закладів у найближчих населених пунктах.

Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 283/1443/16-ц дійшов висновку, що проживання в іншій місцевості особи у зв'язку з роботою не є поважною причиною її непроживання у спірному житловому приміщенні.

Таким чином, працевлаштування ОСОБА_6 у іншій місцевості не зумовлює поважність проживання за іншою адресою період часу, що перевищує визначений ст. 405 ЦПК України допустимий строк.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, колегія суддів, приходить до висновку про залишення рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Ворони Олени Анатоліївни, що подана в інтересах ОСОБА_6 та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач /підпис/ Ю. В. Дряниця

Судді: /підпис/ Л. І. Пилипчук

/підпис/ О. В. Чумак

Згідно з оригіналом:

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця