Справа № 466/2732/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/5484/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Мікуш Ю.Р

за участі секретаря: Фейір К.О., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

07 грудня 2010 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення боргу обґрунтовуючи свої вимоги тим, відповідно до умов кредитного договору №ВL 2610 від 06 березня 2008 року ОСОБА_2 отримала у ВАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 15 000 доларів США строком до 01 березня 2015 року зі сплатою 22,50% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 06 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

Позичальник ОСОБА_2 умов кредитного договору не виконувала, в результаті у неї утворилася заборгованість.

19 квітня 2010 року на адресу ОСОБА_2 було направлено вимогу - попередження щодо повернення суми заборгованості, яка залишилася поза увагою відповідача.

У зв»язку з неналежним виконанням обов»язку по сплаті процентів та повернення кредиту нараховуються штрафні санкції.

З урахуванням зазначених обставин, ПАТ «Універсал Банк» на підставі ст.526, 554, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України просив:

стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на їх користь заборгованість за кредитним договором №ВL 2610 від 06 березня 2008 року в сумі 20 959,63 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 165 864,03 гривень та судові витрати (т.1 а.с. 74-76).

09 квітня 2013 року ОСОБА_2 звернулася з позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 березня 2008 року між нею та ВАТ «Універсал Банк» (нині ПАТ «Універсал Банк») було укладено договір №ВL 2610 про надання кредиту на споживчі потреби в сумі 15000 доларів США, з терміном повернення кредиту не пізніше 01 березня 2015 року з процентною ставкою 22,50% річних.

Зазначений договір був нав»язаний їй зі сторони пасторів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом обману та зловживання довірою із застосуванням психологічного тиску на прихожан церкви «Нове покоління» та «Посольсьво Боже», до яких на той час вона відносилось, що підтверджено висновком судово-психологічної експертизи від 25 лютого 2013 року. Вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати на момент підписання кредитного договору №ВL 2610 від 06 березня 2008 року

Відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушені кримінальні провадження, де вона визнана потерпілою.

З урахуванням зазначених обставин та уточнень від 22 лютого 2016 року, ОСОБА_2 просила:

визнати недійсним кредитний договір №ВL 2610від 06 березня 2008 року укладеного між нею та ПАТ «Універсал Банк» (т.1 а.с.2-4).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2014 року зазначені справи об»єднані в одне провадження (т.1 а.с.171; т.1 а.с.188-193).

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено.

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 20 959,63 доларів США, що еквівалентно 165 864,03 грн. заборгованості за кредитним договором № BL2610 від 06 березня 2008 року, 1 658,64 грн. витрат по оплаті судового збору та 120, 00 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що під час вирішення справи про стягнення боргу за кредитним договором №ВL 2610 від 06 березня 2008 року з ОСОБА_5 суд зобов'язаний був врахувати рішення у справі №2-1328/203/2012, яким визнано недійсним договір поруки № ВL 2610/1 від 06 березня 2008 р., укладений між ОСОБА_5 та ВАТ «Універсал Банк».

Також вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою та не дав законного правового висновку тим обставинам, що підписання нею оскаржуваного кредитного Договору № ВL 2610 від 06 березня 2008 року відбулося в стані коли вона не могла усвідомлювати наслідки своїх дій при укладанні Договору та не могла керувати своїми діями, що було зумовлено впливом на її психіку, на це вказує висновок психологічної експертизи від 25 лютого 2013 року

Крім цього зазначає, що суд першої інстанції незаконно відмовив в розгляді заяви від 23 грудня 2013 року про зупинення провадження у справі, оскільки, на думку апелянта, лише після вирішення справи у кримінальному провадженні № 461/15229/13-к, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000837 від 16.11.2013 року відносно ОСОБА_3 за ст.ст. 190 ч.4, 209 ч.2 КК України, ОСОБА_4 за ст.ст.190 ч.4, 209 ч. 1 КК України, яке перебуває у провадженні Сихівського районного суду м.Львова, будуть встановлені всі обставини та в тому числі буде надано оцінка висновку психологічної експертизи від 25 лютого 2013 року, і тільки тоді можна буде продовжити розгляд цієї справи.

Просить рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення яким її позов до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним задовольнити, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до неї та ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити.

В судове засідання сторони не з»явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, їх неявка, згідно ч.2 ст.372 ЦК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року скасуванню частково на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови.

Задовольняючи в повному обсязі позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність солідарного стягнення з боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №ВL 2610 від 06 березня 2008 року в сумі 20 959,63 доларів США, що еквівалентно 165 864,63 гривень, станом на 30 вересня 2010 року.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом та матеріалами справи установлено, що відповідно до умов кредитного договору №BL2610 від 06 березня 2008 року ОСОБА_2 отримала у ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 15 000,00 доларів США строком до 01 березня 2015 року зі сплатою 22,50% річних за користування кредитом.

За умовами кредитного договору ОСОБА_2 зобов»язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов»язання згідно кредитного договору.

За неналежне виконання обов»зку по сплаті процентів та поверненню кредиту нараховуються штрафні санкції.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором від 06 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № ВL 2610/1 від 06 березня 2008 року.

Згідно п.1 Договору Поруки, поручитель відповідає перед позичальником у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов»язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. кредитного регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Відповідач ОСОБА_2 неналежно виконує свої зобов»язання перед Банком, тому, 19 квітня 2010 року, на її адресу було направлено вимогу - попередження щодо повернення суми заборгованості.

Загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 по кредитному договору станом на 30 вересня 2010 року складає 20 959,63 долари США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 165 864,03 гривень, а саме: прострочена заборгованість по кредиту 2 131,43 доларів США еквівалент 16 867,07 гривень; заборгованість по сумі кредиту 14 253,99 долари США еквівалент 112 798,95 гривень; відсотки 5 819,70 долари США еквівалент 46 054,20 гривень; підвищені відсотки 885,94 долари США еквівалент 7 010,89 гривень.

У той же час, задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2012 року у справі №2-1328/203/2012 задоволено частково позов ОСОБА_5 до ПАТ «Універсал Банк» та визнано недійсним договір поруки № ВL 2610/1 від 06 березня 2008 року.

Матеріалами справи №2-1328/203/2012 встановлено, що згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №2203 від 03 липня 2012 року проведеною експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз підписи від імені ОСОБА_5, розташовані в графах «Поручитель» в договорі поруки № ВL 2610/1 від 06 березня 2008 року, виконані не ОСОБА_5, а іншою особою з наслідуванням справжніх підписів ОСОБА_5

Таким чином встановлено, що ОСОБА_5 не підписував договору поруки № ВL 2610/1 від 06 березня 2008 року, волевиявлення на укладення даного договору у нього не було, а тому він не може нести відповідальності за невиконання ОСОБА_2 зобов»язання за кредитним договором №ВL 2610 від 06 березня 2008 року.

В цій частині апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №ВL 2610 від 06 березня 2008 року в сумі 20 959,63 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 165 864,03 гривень скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» та стягнення заборгованих сум з ОСОБА_2

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що стосуються визнання недійним кредитним договором №ВL 2610 від 06 березня 2008 року не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнана судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях (постанова Верховного Суду України від 29 лютого 2012 p. у справі N 6-9цс12).

Даних про абсолютну неспроможність ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при укладенні кредитного договору №ВL 2610 від 06 березня 2008 року матеріали справи не містять.

Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Обґрунтованих підстав для визнання кредитного договору недійсним та доказів на їх підтвердження, окрім висновку психологічної експертизи, позивачем ОСОБА_2 не наведено.

Крім того, посилання позивача на те, що кредитний договір вчинений під впливом обману, а також, коли вона не могла усвідомлювати значення та наслідки укладення оспорюваного Договору та не могла керувати своїми діями, що були зумовлені впливом на її психіку зі сторони пасторів РО «Посольство Боже» не знайшли свого підтвердження, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів такого.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Посилання позивача на те, що кредитний договір вчинений під впливом обману з боку відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не є підставою звільнення від виконання зобов'язань або відповідальності за їх порушення, оскільки позивач сама уклала спірний кредитний договір з ПАТ «Універсал Банк» на підставі вільного волевиявлення, і ставлячи свій підпис, вважала його справедливим.

Крім того, проведеною у справі експертизою не надано висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_2 в момент укладення кредитного договору №BL2610 від 06 березня 2008 року розуміти значення своїх та керувати ними, а лише схильність до втрати здатності повною мірою розуміти значення своїх дій, контролювати власні вчинки, розуміти їх суть та передбачати їх наслідки, що саме по собі не є підставою для визнання укладеного договору недійсним з підстав, передбачених ст.225 ЦПК України.

Таким чином, відсутні підстави для визнання недійсним кредитного договору №ВL 2610 від 06 березня 2008 року з підстав передбачених ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 ч.1 ст.229, ч.1 ст.230, ч.1 ст.231 ЦК України.

Вимога позивача щодо зупинення провадження у справі №466/2732/13ц до набрання законної сили рішенням у кримінальному провадженні №461/15229/13-к є необгрунтованою, оскільки, зупинення провадження з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі, і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору або постає питання про наявність певних фактів, від яких залежить вирішення такої справи. В даному випадку рішення по кримінальному провадженні №461/15229/13-к ніяк не вплине на вирішення по даній справ.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при підписанні кредитного договору №ВL 2610 від 06 березня 2008 року, всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його умов вимогам законодавства, на що позивач посилається у своїй позовній заяві, тому позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року скасуванню частково на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. ч. 5 ст. 268 367, 368, 374, пп.1-3 ст.376, ст.ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_5 в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 20 959,63 доларів США, що еквівалентно 165 864,03 гривень заборгованості за кредитним договором № BL2610 від 06 березня 2008 року, 1 658,64 гривень витрат по оплаті судового збору та 120, 00 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - скасувати та в цій частині прийняти постанову.

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 20 959,63 доларів США, що еквівалентно 165 864,03 гривень заборгованості за кредитним договором № BL2610 від 06 березня 2008 року, 823 гривень витрат по оплаті судового збору та 60 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_5 - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді Приколота Т.І.

Мікуш Ю.Р.