Справа № 136/1778/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про встановлення факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про встановлення факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про встановлення факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, а саме:

- встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року) перебувала на утриманні у померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 не менше одного року по день її смерті;

- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) в розмірі 3,65 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала ОСОБА_4 на підставі Сертифікату серії НОМЕР_2 (зареєстрованого 18.04.1997 року за № 542) на право на земельну частку (пай).

Обґрунтовуючи своє звернення до суду позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадщини увійшла земельна частка (пай) в розмірі 3,65 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Прийнявши спадщину, позивач не в змозі її оформити, оскільки втрачено правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), крім цього їй слід підтвердити факт перебування ОСОБА_3 на утриманні в ОСОБА_4 не менше одного року по день її смерті, оскільки встановити вказаний факт в інший спосіб не представляється можливим. На підтвердження вказаних обставин позивач покликається на те, що ОСОБА_3 в дитинстві залишилась сиротою, оскільки її мати ОСОБА_5 померла, після чого ОСОБА_3 почала проживати з дружиною свого рідного дядька - ОСОБА_4, яка забрала її на своє утримання і піклувалась про неї. ОСОБА_3 допомагала по господарству ОСОБА_4 (обробляла присадибну земельну ділянку, допомагала вести підсобне господарство тощо), яку вважала своєю матір'ю. З родинних спонукань ОСОБА_4 піклувалась про ОСОБА_3, а також утримувала її (купувала за власні кошти необхідні медикаменти, продукти харчування, одяг тощо). По мірі можливості ОСОБА_3 продовжувала допомагати ОСОБА_4 по господарству, оскільки власного заробітку не мала. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла ОСОБА_3, яка фактично вступила в управління і володіння спадковим майном. Інших спадкоємців не має, оскільки ОСОБА_4 сім`ї не мала.

ОСОБА_2 вступила у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, оскільки подала позов до ОСОБА_1, Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про встановлення факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, а саме:

- встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року) перебувала на утриманні у померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 не менше одного року по день її смерті;

- визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) в розмірі 3,65 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала ОСОБА_4 на підставі Сертифікату серії НОМЕР_2 (зареєстрованого 18.04.1997 року за № 542) на право на земельну частку (пай).

Обґрунтовуючи свій вступ у справу з самостійними вимогами, ОСОБА_2 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадщини увійшла земельна частка (пай) в розмірі 3,65 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Прийнявши спадщину, позивач не в змозі її оформити, оскільки втрачено правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), крім цього їй слід підтвердити факт перебування ОСОБА_3 на утриманні в ОСОБА_4 не менше одного року по день її смерті, оскільки встановити вказаний факт в інший спосіб не представляється можливим. На підтвердження вказаних обставин позивач покликається на такі ж обставини, що і позивач за первісним позовом. Необґрунтованість вимог позивача за первісним позовом полягає в тому, що ОСОБА_1 відмовилась від належної їй частки спадщини після смерті ОСОБА_3 на її користь, у зв'язку з чим позивач не має право на спадкування.

Голова Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника органу місцевого самоврядування.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_4 (а.с. 40). Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила.

До складу спадщини увійшла земельна частка (пай) в розмірі 3,65 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала ОСОБА_4 на підставі Сертифікату серії НОМЕР_2 (зареєстрованого 18.04.1997 року за № 542) на право на земельну частку (пай).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в дитинстві залишилась сиротою, оскільки її мати ОСОБА_5 померла, після чого вона почала проживати з дружиною свого рідного дядька - ОСОБА_4, яка забрала її на своє утримання і піклувалась про неї та проживала з нею до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується показами представника ОСОБА_6 допитаної як свідка та даними вказаними в довідці виконкому Нападівської сільської ради від 28.08.2018 року №566 (а.с. 18).

ОСОБА_3 допомагала по господарству ОСОБА_4 (обробляла присадибну земельну ділянку, допомагала вести підсобне господарство тощо), яку вважала своєю матір'ю. З родинних спонукань ОСОБА_4 піклувалась про ОСОБА_3, а також утримувала її (купувала за власні кошти необхідні медикаменти, продукти харчування, одяг тощо). По мірі можливості ОСОБА_3 продовжувала допомагати ОСОБА_4 по господарству. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла ОСОБА_3, яка фактично вступила в управління і володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3, яка за життя її так і не оформила на своє ім'я земельну частку (пай) успадковану після померлої ОСОБА_4

З матеріалів Спадкової справи №13/2010 слідує, що після смерті ОСОБА_3 спадщину за законом прийняла ОСОБА_2, при цьому ОСОБА_1 відмовилась від належної їй частки спадщини після смерті ОСОБА_3 на її користь, у зв'язку з чим позивач не має право на спадкування. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено.

Згідно статті 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказується, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Визначальною ознакою поняття "утриманство" має бути наявність такого фактичного рівня забезпеченості громадянина, який відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України є нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму.

Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 перебувала на утриманні у померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 не менше одного року по день її смерті, оскільки не працювала, при цьому не мала власного заробітку, а утримання яке надавалось ОСОБА_4 було основним і постійним джерелом засобів до її існування.

Прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_3, спадкоємець ОСОБА_2 не в змозі її оформити, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай) було втрачено.

Судом встановлено, що на підставі рішення Липовецької РДА від 28.03.1997 року № 77 на ім'я ОСОБА_4 як члена КСП "Трудівник" с. Нападівка було видано Сертифікат серії НОМЕР_2 (зареєстрованого 18.04.1997 року за № 542) на право на земельну частку (пай) в розмірі 3,65 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості).

Оригінал примірника вищевказаного правовстановлюючого документу (сертифікат) було втрачено. Порядку видачі нового на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи не передбачено. Таким чином, у зв'язку з відсутністю визначеного законом порядку, позивач не в змозі отримати його дублікат, що позбавляє його можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. З урахування зазначеного суд вважає, що втрата правовстановлюючого документу не позбавляє спадкоємця права на оформлення прийнятої спадщини.

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, що повністю виключає задоволення первісного позову, оскільки ОСОБА_1 відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, у зв'язку з чим не має права на спадкування майна, яке залишилось після її смерті, в тому числі і майна, яке ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_4

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про встановлення факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про встановлення факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року) перебувала на утриманні у померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 не менше одного року по день її смерті.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) в розмірі 3,65 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала ОСОБА_4 на підставі Сертифікату серії НОМЕР_2 (зареєстрованого 18.04.1997 року за № 542) на право на земельну частку (пай).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник