АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/231/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Талалай О.І., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Філіпчук О.С.

за участю позивача ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, представника Житлово-будівельного кооперативу «Парадіз» Сторощук О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/14531/17 за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Парадіз» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2017 року (суддя Салоїд Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_4 до Житлово-будівельного кооперативу «Парадіз» про стягнення пені за договором пайової участі.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_4 зазначала, що 22 квітня 2015 року між нею та Житлово-будівельним кооперативом «Парадіз» (далі - ЖБК «Парадіз») було укладено договір пайової участі в будівництві №П-39,40/04 за яким позивачка вступила до асоційованих членів ЖБК «Парадіз» та зобов'язалась прийняти пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 з метою отримання у власність машиномісця будівельний номер 39, проектною площею 17,8 кв.м. та будівельний номер 40, проектною площею 17,8 кв.м., загальною проектною площею 35,6 кв.м., а ЖБК «Парадіз» зобов'язався організувати і забезпечити будівництво вказаного об'єкту та здачу його в експлуатацію до 31.10.2016 року і передати пайовику у власність машиномісце, обумовлене вищезазначеним договором. Загальний розмір пайового внеску відповідно до п. 2.1. Договору складає 237630 грн. На виконання п. 2.2. Договору та з врахуванням курсу валют позивач сплатила пайовий внесок у сумі 253535 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та довідкою ЖБК «Парадіз» №18/11-39,40 від 18.11.2016 року про повне внесення пайового внеску. Проте відповідач свої зобов'язання за договором пайової участі в будівництві не виконав, об'єкт в експлуатацію не зданий. Посилаючись на те, що у випадку прострочення термінів здачі об'єкта в експлуатацію більше ніж на 90 днів, пайовик має право вимагати сплату пені у розмірі 0,1% від суми сплаченого пайового внеску за кожен день прострочення, позивач просила суд стягнути із ЖБК «Парадіз» на свою користь 68202 грн. 26 коп. пені за невиконання своїх зобов'язань.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто із ЖБК «Парадіз» на користь ОСОБА_4 32917 грн. 41 коп. пені за невиконання зобов'язань за договором пайової участі у будівництві №П-39,40/04 від 22 квітня 2015 року та 640 грн. судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 05 грудня 2017 року в рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2017 року виправлено арифметичну помилку щодо загальної суми пені за договором та правильною слід вважати суму пені в розмірі 33 112,35 грн. та 331,12 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду ЖБК «Парадіз» оскаржив його в апеляційному порядку та вказує, що це рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та ухвалення незаконного рішення про часткове задоволення позову. На думку апелянта, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та безпідставно не взяв до уваги ту обставину, що на час розгляду справи ОСОБА_4 було виключено з асоційованих членів ЖБК «Парадіз» за невиконання взятих на себе зобов'язань, а договір пайової участі в будівництві №П-39,40/04 від 22.04.2015 року розірвано в односторонньому порядку, що позбавляє останню права на звернення до суду з цим позовом. При цьому, рішення Загальних зборів членів ЖБК «Парадіз» від 11.11.2016 року, яким позивачку виключено із асоційованих членів кооперативу, є чинним та ОСОБА_4 не оскаржувалось. Апелянт посилається на те, що судом не враховано ту обставину, що позивачкою було укладено декілька договорів пайової участі у будівництві з ЖБК «Парадіз», у зв'язку з чим наявні в матеріалах справи квитанції до прибуткових касових ордерів не можуть бути підтвердженням внесення ОСОБА_4 грошових коштів саме за договором пайової участі у будівництві №П-39,40/04 від 22.04.2015 року, оскільки не містять підстав внесення коштів до кооперативу, конкретний номер та дату договору. Крім того, довідка про повну сплату пайового внеску також стосується іншого договору пайової участі та іншого об'єкту будівництва, що не враховано судом. А тому апелянт просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник апелянта Сторощук О.В. підтримала апеляційну скаргу, з підстав у ній наведених і просить скасувати рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач порушив умови договору пайової участі №П-39,40/04, не виконав свого обов'язку щодо дотримання строків введення Об'єкту в експлуатацію, що є підставою для стягнення пені.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на доказах, яким дана правильна оцінка.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 22.04.2015 року між ОСОБА_4 та ЖБК «Парадіз» був укладений договір пайової участі №П-39,40/04, за умовами якого ОСОБА_4 вступила до асоційованих членів ЖБК «Парадіз» та зобов'язалась прийняти пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 (далі Об'єкт), з метою отримання у власність машиномісця будівельний номер НОМЕР_1, проектною площею 17,8 кв.м. та будівельний номер НОМЕР_2 проектною площею 17,8 кв.м., загальною площею 35,6 кв.м. та сплатити загальний розмір пайового внеску не пізніше 03 жовтня 2016 року.

Відповідно до п. 3.4 Договору ЖБК «Парадіз» взяв на себе зобов'язання організувати і забезпечити будівництво об'єкту та здачу його в експлуатацію у термін до 31.10.2016 року.

Згідно п. 4.4 зазначеного вище договору закріплено, що у випадку прострочення термінів здачі об'єкта в експлуатацію більш ніж на 90 днів, Кооператив на вимогу Пайовика сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми сплаченого пайового внеску за кожен день прострочки.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачка на виконання умов договору вчасно внесла пайовий внесок в сумі 253535 грн., що підтверджується довідкою ЖБК «Парадіз» про повне внесення ОСОБА_4 пайового внеску за договором пайової участі в будівництві №П-39,40/11 від 22.04.2015 року та копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру (а.с. 11, 12-17).

Враховуючи доведеним факт виконання позивачкою зобов'язань за Договором пайової участі №П-39,40/04 та факт прострочення ЖБК «Парадіз» строків введення об'єкта інвестування в експлуатацію, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідно до п. 4.4. вказаного Договору у позивачки виникло право вимоги щодо отримання пені за кожен день невиконання відповідачем зобов'язань. При цьому суд вірно зазначив, що пеня має нараховуватись за період з 29 січня 2017 року по 27.07.2017 року, тобто після спливу 90 денного строку, передбаченого п. 4.4 Договору та стягнув із відповідача на користь позивачки 32917,41грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 05.12.2017 року виправлено арифметичну помилку у зазначеному вище рішенні, якою ухвалено вважати правильною суму пені в розмірі 33112,35 грн. І зазначена ухвала сторонами не оскаржена, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Дійшовши такого висновку, суд першої інстанції обґрунтовано послався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Так, за змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Висновки суду узгоджуються із матеріалами справи.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було враховано, що на час розгляду справи ОСОБА_4 було виключено з асоційованих членів ЖБК «Парадіз» за невиконання взятих на себе зобов'язань, а договір пайової участі в будівництві №П-39,40/04 від 22.04.2015 року розірвано в односторонньому порядку, що позбавляє останню права на звернення до суду з цим позовом, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України (2004 року) сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, якщо попереднє судове засідання у справі не проводилося, - до початку розгляду справи по суті.

Як вбачається із матеріалів справи, протокол загальних зборів членів ЖБК «Парадіз» від 11.11.2016 року, витяг з Статуту ЖБК «Парадіз», листи повідомлення ОСОБА_4 від 14.11.2016 року та журнал реєстрації вихідної кореспонденції ЖБК «Парадіз» (2016 рік) надані представником відповідача лише в судовому засіданні 27.11.2017 року, в той час як позов поданий до суду 27.07.2017 року і в суді першої інстанції представник відповідача протягом розгляду справи з 18.08.2017 року по 27.11.2017 року не заявляв про наявність вказаних документів. А тому суд, у відповідності із вимогами ст. 212 ЦПК України (2004 року) вірно оцінив вказані документи і ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянта із оцінкою доказів судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неповно з'ясовані обставини у справі є недоведеними, адже судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачкою ОСОБА_4 проведена сплата внесків за Договором пайової участі №П-39,40/04 від 22.04.2015 року в повному обсязі. І вказані обставини підтверджуються квитанціями до прибуткового касового ордеру, виданими та підписаними головним бухгалтером та касиром ЖБК «Парадіз», сума сплати яких відповідає Порядку розрахунків, що є Додатком №1 до Договору пайової участі №П-39,40/04 від 22.04.2015 року; а також довідкою ЖБК «Парадіз» про повне внесення позивачкою пайового внеску саме за Договором пайової участі №П-39,40/04 від 22.04.2015 року (а.с. 11 - 17). Посилання апелянта на те, що вказані вище квитанції підтверджують сплату внесків за іншим договором в порушення вимог ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України не підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що довідка про повну сплату пайового внеску стосується іншого договору пайової участі та іншого об'єкту будівництва, тому не повинна враховуватись судом є безпідставними та суперечать матеріалам справи. Адже як вбачається з довідки виданої головою ЖБК «Парадіз» №18/11-39,40 від 18 листопада 2016 року (а.с. 11) ОСОБА_4 здійснила повне внесення пайового внеску саме за договором пайової участі в будівництві №П-39,40 від 22 квітня 2015 року за машиномісце НОМЕР_1 проектною площею 35,6 кв.м. в 60-ти квартирному житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями по обслуговуванню населення, магазинами, закладами громадського харчування та вбудовано-прибудованим паркінгом по АДРЕСА_1 і зміст цієї довідки не є відмінним від предмету Договору пайової участі в будівництві №П-39,40 від 22 квітня 2015 року.

Вищевказані доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідає принципам справедливості та розумності і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Парадіз» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2018 року.

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

/підпис/ О.І. Ярмолюк

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

__________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції - Салоїд Н.М. Справа № 22ц/792/231/18

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 19