Справа № 444/1542/17 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/6267/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, представника Купичвільської

сільської ради Жовківського району Львівської області -

Яремко І.М., представника Служби у справах дітей

Жовківської райдержадміністрації - Гапон О.Р., представника

Жовківської райдержадміністрації - Ковалика В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 вересня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Купичвільська сільська рада Жовківського району Львівської області, як орган опіки та піклування, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа Служба в справах дітей Жовківської РДА, Жовківський районний центр соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, позбавлено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану АДРЕСА_1, батьківських прав відносно неповнолітніх та малолітніх дітей, а саме:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,

ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_5,

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6,

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7,

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суд першої інстанції мотивував лише показами представника сільської ради, як органу опіки та піклування, та поясненнями представників третіх осіб. Проте, дані покази не є зовсім об'єктивними та правдивими тому, що вона турбується про своїх дітей, вони проживають разом єдиною сім'єю, діти отримують належний догляд. На даний час її чоловік придбав у с. Стремінь Сокальського району Львівської області житловий будинок, куди вони мають намір в найближчий час переїхати на проживання разом із усіма дітьми. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника Купичвільської сільської ради Жовківського району Львівської області Яремко І.М., представника служби у справах дітей Жовківської райдержадміністрації Гапон О.Р., представника Жовківської райдержадміністрації Ковалика В.І. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позов органу опіки та піклування про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо своїх малолітніх та неповнолітніх дітей а саме : ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_13, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_14, не піклується про стан здоров»я дітей, не забезпечує належного харчування дітям, не створює належних умов для проживання дітей, не займається їх вихованням та не надає матеріального утримання, не піклується про духовний та фізичний розвиток дітей, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Стаття 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачає, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.ст.150,180 СК України, якими визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як визначено ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 164 СК України передбачає перелік підстав позбавлення батьківських прав.

Так, відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, до виконання батьками обов»язків по відношенню до дітей.

Про ухилення від обов'язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Із долучених до справи копій свідоцтв про народження НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, виданий Купичвільською сільською радою Жовківського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_11 є дітьми ОСОБА_12 та ОСОБА_13; з копії свідоцтва про народження НОМЕР_5, виданого Купичвільською сільською радою Жовківського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_12 є сином ОСОБА_2, з копії свідоцтва про народження НОМЕР_4, виданого Купичвільською сільською радою Жовківського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_14 є дітьми ОСОБА_15 та ОСОБА_2.

Судом першої інстанції встановлено, що батько дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_11 - ОСОБА_12 - помер, з батьком дітей ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_13, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_14 в зареєстрованому шлюбі не перебуває.

Довідками, виданими виконкомом Купичвільської сільськоюїради Жовківського району Львівської області 04.07.2017 р. підтверджується, що ОСОБА_2, зареєстрована разом із своїми 6 дітьми в АДРЕСА_1 в житловому будинку бабці, ОСОБА_16, проте за зареєстрованим місцем проживання не проживає і земельною ділянкою не користується, разом з усіма дітьми проживає в АДРЕСА_2 без реєстрації, в старому дерев»яному будинку , який потребує капітального ремонту та складається з двох кімнат та коридору.

Позбавляючи ОСОБА_2 батьківських прав, суд першої інстанції врахував характеристику, видану Купичвільською сільською радою Жовківського району Львівської області 04.07.2017 р., з якої вбачається, що ОСОБА_2 часто залишає дітей вдома без нагляду, діти погано відвідують заняття в школі, на зауваження дирекції школи щодо виховання дітей ОСОБА_2 не реагує.

З характеристики Купичвільської ЗОШ І-ІІІ ступенів вбачається, що учні 5 класу ОСОБА_8 та ОСОБА_18 пропускають навчання без поважних причин, за другий семестр ОСОБА_8 пропустила 30 днів, а ОСОБА_18 - 25 днів. Діти систематично порушують Статут школи (пропускають школу, не виконують домашні завдання, мають невідповідний зовнішній вигляд тощо).

Дирекцією школи, вчителями систематично проводилася роз»яснювальна робота з дітьми, з їх матір»ю (бесіди, робота соціального педагога, телефонні розмови, відвідування сімей вдома тощо), проте на намагання вирішити питання щодо відвідування школи, виховання своїх доньок матір, не реагує. Причиною пропуску уроків є те, що дівчат заставляють няньчити молодших братів і сестер, в той час коли їх мати перебуває невідомо де.

Вищенаведене свідчить про свідоме невиконання матір»ю дітей обов»язків щодо забезпечення дітям відповідних умов для їх навчання у школі, забезпечення матір»ю належного контролю за відвідуванням дітьми занять у школі, виконання ними домашніх завдань, підготовки до уроків, забезпечення їх належним одягом. Як встановлено судом, заняття у школі діти пропускали з вини матері, оскільки змушені були доглядати менших дітей, залишених матір»ю без догляду.

Матеріалами справи підтверджується і те, що відповідачка,отримуючи матеріальну допомогу на дітей, яку, як ствердила в суді апеляційної інстанції, отримувала у розмірі 11000.00 грн. щомісячно, не забезпечила належних умов для проживання дітей, необхідного дітям харчування для їх розумового, фізичного розвитку, не забезпечувала необхідним одягом, а кошти використовувала у власних цілях.

Копіями постанов Жовківського районного суду Львівської області від 08.05.2017 року, 29.11.2013 року, 14.11.2013 року, 25.03.2015 року, 28.11.2016 року, 26.04.2016 року, 22.02.2016 року, 04.04.2017 року, 08.06.2017 року підтверджується, що ОСОБА_2 притягалася до адміністративної відповідальності за ст.ст.184 ч.1, 184 ч.2 КУпАП, а саме за невиконання батьками обов»язків щодо виховання дітей.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно взяв до уваги копії актів соціального інспектування від 05.02.2016 р., 28.03.2016 р., 05.02.2016 р., 05.04.2016 р. , 01.07.206 р., з яких вбачається, що в будинку, де проживає сім»я відповідачки ОСОБА_2 брудно, неприємний запах, не дотримано санітарно-гігієнічних умов для проживання дітей, відсутнє збалансоване різноманітне харчування для дітей відповідного віку, в певні періоди інспектування відсутні продукти харчування, діти залишаються вдома самі без нагляду матері, не відвідують школу, діти не забезпечені одягом та взуттям по сезону. Зазначені обставини, а також відсутність належних житлових умов для проживання дітей ОСОБА_2 підтверджуються долученими до матеріалів справи фотографіями.

Доводи апеляційної скарги про придбання ОСОБА_15 та його матір»ю житлового будинку в с. Стремінь Сокальського району Львівської області, куди має намір переїхати ОСОБА_2 разом з дітьми для проживання, є голослівними, не підтверджені належними доказами, не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не забезпечила дітям належних житлових умов.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачка не забезпечила дітям належних умов проживання, враховуючи твердження представника Купичвільської сільської ради Жовківського району Львівської області про те, що сільська рада, намагаючись вирішити питання поліпшення умов проживання дітей, віднайшла можливість забезпечити сім»ю приміщенням, яке, за наявності бажання відповідачки, можна було б облаштувати під житло, однак відповідачка разом зі своїм співмешканцем та іншими невідомими особами в присутності дітей влаштовувала у ньому п»янки, гулянки, розпивали спиртне в присутності дітей, не задумуючись навіть над можливою поведінкою невідомих осіб, які перебували у нетверезому стані, по відношенню до дітей, не задумуючись над тим, до яких наслідків могли б призвести п»янки та гулянки, над тим, що неповнолітні діти є свідками такої її поведінки.

З висновку виконкому Купичвільської сільської ради (як органу опіки та піклування) вбачається, що батько дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_19 помер, однак матір дітей - ОСОБА_2 допомогу на дітей по втраті годувальника не оформила. Батько дітей, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - ОСОБА_15 проживав з відповідачкою у тимчасовому житлі до 22.05.2017 року, після чергової сімейної сварки ОСОБА_2 разом з шістьма дітьми проживає у житловому будинку матері ОСОБА_20, який складається з двох невеликих кімнат, в яких, крім ОСОБА_2 та її дітей, проживають її сестра ОСОБА_21 і її троє дітей, матір ОСОБА_20 та хвора лежача бабця ОСОБА_16

Оскільки місця всім не вистачає, старші діти сплять на підлозі. В кімнатах брудно, неприбрано, антисанітарія, неприємний запах, діти постійно ходять у брудному одязі, непомиті, в будинку відсутні необхідні для дітей меблі, немає продуктів харчування для дітей. ОСОБА_22 постійно вживає алкоголь, стає агресивним, вчиняє сварки, бійки, б»є відповідачку та дітей, вимагає гроші, виносить речі і міняє їх на горілку.

Вищенаведеним спростовуються доводи апелянта про виконання нею батьківських обов»язків, про необ»єктивність та неправдивість пояснень представників Купичвільської сільської ради, Жовківської райдержадміністрації, служби у справах дітей щодо невиконання нею батьківських обов»язків, про те, що вона не приділяє дітям належної уваги та часу, не забезпечує їх матеріально, не піклується про їх здоров'я та розвиток, її діти завжди мають зготовлену їжу і ніколи не голодують, діти ні в чому не обмежені, а якщо і упущення в догляді за дітьми, то такі мають поодинокий характер.

Встановивши, що ОСОБА_2 використовує не за цільовим призначенням державну соціальну допомогу для дітей, яку, як ствердила відповідачка в суді апеляційної інстанції, у розмірі 10000.00 грн. щомісячно, виплата такої була припинена.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який, задовольняючи позовні вимоги, вірно взяв до уваги висновок Купичвільської сільської ради Жовківського району Львівської області про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дітей, а також рішення виконавчого комітету Купичвільської сільської ради Жовківського району Львівської області №17 від 30.05.2017 року «Про надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, 1981 р.н.», згідно з яким, враховуючи висновок комісії з питань опіки та піклування при виконкомі Купичвільської сільської ради виконком вирішив за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, 1981 р.н. щодо її неповнолітніх дітей : ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8, які проживають в с.Купичволя Жовківського району Львівської області та звернутися до служби у справах дітей Жовківської РДА з проханням порушити перед Жовківським районним судом питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, 1981 року народження щодо її неповнолітніх дітей : ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8, які проживають в с.Купичволя Жовківського району Львівської області.

Вищенаведеними доказами підтверджується ставлення матері до дітей, ставлення нею до виконання нею материнського обов»язку вихованню дітей, по створенню належних умов проживання, по створенню для дітей належних умов вихованню дітей, а тому не можна не погодитись з судом першої інстанції про те, що ОСОБА_2 вихованням дітей взагалі не займається, не цікавиться їх навчанням, станом їх здоров»я, не піклується про їх фізичний чи духовний розвиток, разом зі співмешканцем зловживає алкогольними напитками, не забезпечує дітей необхідними для їх здоров»я та розвитку продуктами харчування, не готує дітям їсти, не доглядає за дітьми, не цікавиться їх навчанням,

Будь - яких об»єктивних, незалежних особисто від відповідачки, причин такого ставлення до дітей, до їх виховання, причин, які б виправдовували таку поведінку відповідачки, таке ставлення до дітей, до їх виховання, ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції, не встановлено.

Апелянт, стверджуючи в апеляційній скарзі про виконання нею батьківських обов»язків, не надала суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження цих тверджень, доказів на спростування висновків суду першої інстанції про ухилення ОСОБА_2 від виконання нею батьківських обов»язків.

На думку колегії суддів, відповідачка самоусунулась від виконання покладених на неї батьківських обов»язків по вихованню дітей, вона свідомо нехтує своїми батьківськими обов»язками.

Ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання ОСОБА_2 обов»язків по вихованню дітей.

Поведінка ОСОБА_2, яка, як встановлено судом першої інстанції, не піклується про дітей, про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться їхнім навчанням, не створила їм належних умов проживання, умов для навчання, не піклується їхнім станом здоров»я, не забезпечує їх необхідними продуктами харчування, не готує їсти, антисанітарія, бруд, брудний одяг, свідчить про свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов»язками, які нею з її ж вини не виконуються, про свідоме ухилення відповідачки від виконання нею батьківських обов»язків.

Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно задовольнив позов, оскільки прийшла до переконання, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відповідатиме інтересам дітей.

Доводи апеляційної скарги не спростовують тверджень Купичвільської сільської ради про свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов»язків по вихованню дітей, оскільки апелянт не надала доказів на спростування тверджень позивача про ухилення її від виконання своїх обов»язків по вихованню дітей, доказів на підтвердження того, що вона змінила своє ставлення до дітей, займається їх вихованням, піклується про них.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, з»ясувавши повно, всебічно, об»єктивно обставини справи, враховуючи, в першу чергу, інтереси дітей, підставно задовольнив позов про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх та неповнолітніх дітей а саме : ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_13, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_14, оскільки належними та допустимими доказами підтверджено свідоме ухилення матері від виконання батьківських обов»язків, яка свідомо нехтує своїми обов»язками по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться станом їх здоров»я, їх навчанням.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17.01.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.