Справа № 127/2067/18
Провадження № 2-о/127/65/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

присяжних: Ружанського Р.В. та Семенова Д.М.,

за участі секретаря судового засідання Тонкопій Ю.І.,

прокурора Безпалюка А.О.,

представника заявника ОСОБА_3,

особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І.Ющенка» в залі судових засідань цивільну справу за заявою Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І.Ющенка» про госпіталізацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в примусовому порядку без її згоди,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І.Ющенка» про госпіталізацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в примусовому порядку без її згоди.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: АДРЕСА_1, 23.01.2018 року у супроводі батька доставлена у приймальне відділення ВОПНЛ ім. академіка О.І.Ющенка та госпіталізована в 2-ге відділення ВОПНЛ ім. академіка О.І.Ющенка за направленням на госпіталізацію завідувача приймальним відділенням ВОПНЛ ім. академіка О.І.Ющенка Буздиган О.Г., яка після особистого огляду ОСОБА_4 зробила висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих і може нанести суттєву шкоду її здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога.

ОСОБА_4 при вступі надала усвідомлену згоду на госпіталізацію, але 26.01.2018 року почала сумніватися в необхідності лікування, а 29.01.2018 року категорично відмовилася від нього, не прийнявши жодного лікарського призначення.

29.01.2018 року о 14.30 год. ОСОБА_4 була оглянута комісією лікарів-психіатрів ВОПНЛ ім. академіка О.І. Ющенка, яка підтвердила доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з заявою про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_4

В судовому засіданні представник лікарні ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві, просила заяву задовольнити. Додатково зазначила, що поведінка ОСОБА_4 у відділенні була неадекватною, не спала вночі, підбурювала пацієнтів, що лежать з нею в палаті до різного роду контраверсійних дій. На адресу працівників висловлювала різного роду погрози. Метушлива, дратівлива, має місце різка зміна емоційних станів. Без підтримуючого лікування ОСОБА_4 може завдати істотної шкоди своєму здоров'ю, або оточуючим. Зазначила, що раніше ОСОБА_4 уже лікувалась у лікарні, була представлена на примусову госпіталізацію, рішенням суду в такій відмовлено, однак після засідання ОСОБА_4 надала свою згоду на госпіталізацію. Після виписки отримувала підтримуюче лікування, внаслідок чого психічний стан стабілізувався, коли припинила лікування, стан знову загострився, що обумовило представлення ОСОБА_4 на суд для вирішення питання про її госпіталізацію.

Прокурор проти задоволення заяви заперечив.

ОСОБА_4 в судовому засіданні усвідомленої згоди на госпіталізацію до лікарні не надала, на запитання суду надати пояснення по суті заяви почала повідомляти незрозумілі обставини, незв'язні в хронологічному вимірі уривки фактів, проговорювала витяги із законів в перемішку з незрозумілими обставинами та подіями. Пояснила, що в 2016 році вона надала згоду на лікування, бо її про це просив батько, протягом 4 місяців у неї була депресія, в лікарні вона лікувалася 1 місяць, після виписки отримувала підтримуюче лікування. Також повідомила, що вона цілий рік працювала з психологами. На запитання суду в чому вона відчуває дискомфорт сказала слова «казнить или не казнить». 23.01.2018 року вона самостійно прибула до лікарні, бо так сказав батько, повідомила, що у неї до всіх «дуже багато запитань».

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, зазначив, що в заяві про примусову госпіталізацію як підстави для госпіталізації зазначено побутові речі, які є звичайними (кредити, поїздки), вказав, що можливо мав місце психотравмуючий фактор на роботі, що обумовив психоемоційний зрив. Зазначив, що госпіталізація є недоцільною, лікування можливо пройти і амбулаторно.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він є батьком ОСОБА_4, повідомив, що це він звернувся до лікарні із заявою про госпіталізацію доньки. Раніше донька лікувалася за власною згодою. Після виписки її психічний стан покращився, в подальшому вона періодично відвідувала лікаря ОСОБА_9, однак згодом останній припинив лікування, наслідком чого стало суттєве погіршення психічного стану його доньки: висловлювала маячні ідеї, були випадки, коли його друзі дзвонити і повідомляли, що його донька танцює і співає в магазині. Також були випадки, коли його донька закривалася в туалеті і випускала весь балон аерозолю, погрожувала вистрибнути з вікна.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він є братом ОСОБА_4, повідомив, що психічний стан його сестри погіршився в грудні 2017 року, у неї були маячні ідеї, незв'язна мова, вона робила речі непритаманні їй, здійснювала непотрібні витрати (купила камеру, велосипед, шубу, навушники), позичала у колег кошти по 4-6 тисяч гривень. Рідні не можуть з нею впоратися, вони її люблять і турбуються про неї, однак вона відмовляється від підтримки, від лікування вдома відмовлялася. Безпричинно нецензурними висловами висловлювалась до рідних. Промовляла багатогодинні незв'язні монологи.

Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, враховуючи показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

29.01.2018 року о 14.30 год. ОСОБА_4 була оглянута комісією лікарів-психіатрів ВОПНЛ ім.акад. О.І.Ющенка, яка зробила висновок, що ОСОБА_4 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, підтвердила доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги, про що було складено відповідний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше психічні розлади у ОСОБА_4 з'явилися в 2016 році, коли вона стала конфліктною, дратівливою, багатослівною, стала недоречно висловлюватися, вважала, що «за нею хтось слідкує», не спала вночі, відмовилася від їжі. В серпні-вересні 2016 року була госпіталізована у ВОПНЛ. Після виписки приймала підтримуюче лікування, але самостійно стала зменшувати дозу рекомендованих препаратів. Зі слів батьків, в останні 1,5 тижні набрала кредитів, зв'язалася з циганами, уходить з дому, не займається побутом, купає дитину в холодній воді, не спить. 23.01.2018 року встала на вікно, погрожувала вистрибнути з метою суїциду, не п'є ліки, вибила двері, вкрай конфліктна, у зв'язку з цим в супроводі батьків доставлена в приймальне відділення ВОПНЛ де надала згоду на госпіталізацію. 29.01.2018 року від госпіталізації категорично відмовилася, але за медичними показниками була госпіталізована примусово в 2-ге відділення ВОПНЛ.

Враховуючи поведінку ОСОБА_4 в судовому засіданні (ходила по залу судових засідань, безпричинно то одягалась то роздягалась, без будь - якої на те причини переставляла документи, що знаходились у залі засідань, легко збуджувалася (афектувалась), казала, що «особисто буде представляти інтереси пацієнтів, які перебувають з нею в палаті», задавала питання не по суті та без зв'язно, акцентування уваги на незначних деталях (назва вулиці Першотравнева/Магістратська), емоційно - нестабільну поведінку (різка зміна емоційних станів: від спокійного до плаксивого, від плаксивого до різко позитивного (радісного)), дані медичної документації (заява батька, Огляд лікарем-психіатром в приймальному відділенні, Акт огляду комісії-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації у примусовому порядку), а також покази допитаних в судовому засіданні свідків, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, потребує госпіталізації в примусовому порядку без її згоди.

Стаття 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Суд не приймає до уваги заперечення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 з приводу можливості проходження ОСОБА_4 амбулаторного лікування, оскільки психоемоційний стан та поведінка останньої в судовому засіданні вказує на те, що лікування ОСОБА_4 має пройти в стаціонарних умовах, перебування та лікування останньої не в умовах стаціонару, може завдати істотної шкоди здоров'ю, як особи, стосовно якої вирішується питання, так і членам суспільства які її оточують, чи вступають з нею у будь - який контакт.

Досліджена судом в судовому засіданні сукупність доказів, переконує суд в наявності підстав для задоволення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 14, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 5-10, 12, 81, 339-342 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Заяву Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Пирогова, 109) про госпіталізацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (адреса проживання: АДРЕСА_2), в примусовому порядку без її згоди, задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (адреса проживання: АДРЕСА_2) до Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» (м. Вінниця, вул. Пирогова, 109,) в примусовому порядку без її згоди.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Волошин С.В.

Присяжні: Ружанський Р.В.

Семенов Д.М.