АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 659/581/17 Головуючий в суді 1 інстанції: Разгуляєва О.В.
Номер провадження: 22-ц/791/239/18 Доповідач: Склярська І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах територіальної громади смт. Нижні Сірогози Херсонської області до Приватного підприємства «Хортиця», Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Нижньосірогозького районного нотаріального округу Пестрецов Володимир Володимирович, про визнання рішення незаконним та визнання договору удаваним та недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах територіальної громади на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 09 листопада 2017 року,

встановила:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 в інтересах територіальної громади звернулась до суду з позовом в якому просила:

визнати незаконним та скасувати рішення Нижньосірогозької селищної ради №776 від 09.03.2010 року «Про Договір оренди індивідуально визначеного майна комунальної власності територіальної громади селища споруди №1 - майданчик для розміщення спортивних, торгівельних та побутових об'єктів загальною площею 11386 м.2, розташованій за адресою АДРЕСА_1

визнати удаваним та недійсним Договір оренди індивідуально визначеного майна комунальної власності територіальної громади селища споруди №1 - майданчика для розміщення спортивних, торгівельних та побутових об'єктів загальною площею 11386 м.2, розташованій за адресою АДРЕСА_1 що посвідчений державним нотаріусом Нижньосірогозької державної нотаріальної контори Пестрецовим В.В. за № 674.

У позові зазначила, що рішенням Нижньосірогозької селищної ради № 776 від 09.03.2010р. затверджено договір оренди індивідуально визначеного майна комунальної власності територіальної громади селища - споруди № 1 - майданчика для розміщення спортивних, торгівельних та побутових об'єктів загальною площею 11386м2, розташований за адресою АДРЕСА_1 та зазначене майно передано в оренду ПП "Хортиця".

Відповідно до технічної документації на об'єкти та споруди за адресою АДРЕСА_1, зокрема споруда № 1 визначена як площадка із асфальтно-щебневим покриттям, а тому згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого та введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000р. № 507 та ЗУ " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. зазначена споруда № 1, як і інші споруди №2-8, які зазначені в технічному паспорті є приналежними та складовими частинами речі, а саме: будинку стадіону(літ.А), спортивного павільйону з терасою і підвалом (літ. Б), вбиральні (літ. В).

Посилаючись на норми законодавства, а також ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», вважає, що селищною радою передано в оренду асфальтно-бетонне покриття як елемент благоустрою, будівельні матеріали, що суперечить ЦК України, оскільки споруда №1 не є окремо визначеним майном як об'єкт правовідносин. В порушення ст. 4 ЗУ " Про оренду державного та комунального майна " від 10.04.1992року Нижньосірогозька селищна рада передала в оренду об'єкт, що не є нерухомим майном в розумінні ст.181 ЦК України.

Зазначає, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №84046463 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано Спортивні об'єкти та споруди загальною площею 481,5 кв.м., площа земельної ділянки 46800 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_1, 19.01.2010 року , видане Нижньосірогозькою селищною радою, а отже правовстановлюючим документом на це майно, не визначено такої споруди, як майданчик для розміщення спортивних, побутових та торгівельних об'єктів.

Посилаючись на Методичні рекомендації стосовно визначення нерухомого майна, що знаходиться на земельних ділянках, право власності на які підлягає державній реєстрації, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2009 року №660/5, вважає, що об'єкт оренди не є нерухомим майном.

Також зазначає, що земельна ділянка площею 11386 кв.м. є складовою земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 4,68га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування об'єктів фізичної культури і спорту і не змінювалося. Земельна ділянка площею 11386 м.2 в натурі не відводилася, її межі не встановлені, передача в оренду відбулася без проведення земельних торгів чим порушено вимоги ст.ст. 123,124 ЗК України та ст. 15 ЗУ "Про оренду землі"

Таким чином, позивач вважає оспорюване рішення селищної ради незаконним, а договір оренди споруди №1 є удаваним в розумінні статті 235 ЦК України, оскільки сторони укладанням цього договору приховали договір оренди земельної ділянки площею 11 386 кв.м., порядок укладення та умови якого мають інший, встановлений нормами матеріального права.

Обґрунтовуючи своє право на звернення до суду із зазначеним позовом, позивач зазначила, що рада, як представник територіальної громади (члена територіальної громади) має діяти в інтересах громади щодо володіння та управління комунальним майном, зокрема і спірною земельною ділянкою, і якщо представник власника діє в порушення закону та інтересів самого власника, відповідно власник має право оскаржити дії, бездіяльність або прийняті представником рішення, укладені селищною радою правочини як сторона цього правочину. Отже, у судовому порядку, в даних правовідносинах, підлягає захисту порушене право комунальної власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, власниками якої є позивачі як члени територіальної громади, оскільки представник - Рада, при передачі в оренду земельної ділянки, діяла незаконно чим порушені також її права, як члена територіальної громади.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 09 листопада 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах територіальної громади смт. Нижні Сірогози Херсонської області, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що суд не надав належної оцінки доводам позивача щодо правового визначення споруди №1-майданчика для розміщення спортивних, торгівельних та побутових об'єктів, доказам, наданим позивачем в обґрунтування доводів позовної заяви, а також безпідставно послався на норми ст. 173 ЦК України, як на підставу для відмови у позові та обґрунтування того, що ОСОБА_3 не надала доказів уповноваження її на вчинення захисту права комунальної власності, оскільки вона як член територіальної громади є співвласником майна.

У запереченнях на апеляційну скаргу Нижньосірогозька селищна рада її доводи не визнала, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, посилаючись на те, що право власності на спортивні об'єкти і споруди, а саме будинок стадіону, спортивний павільйон з терасою і підвалом, вбиральня, споруди №1-8, зареєстровано за територіальною громадою смт. Нижні Сірогози в особі Нижньосірогозької селищної ради в установленому законом порядку. Згідно технічної документації споруда №1 значиться як майданчик для розташування спортивних, торгівельних та побутових об'єктів площею 11386 кв.м. В установленому законом порядку здійснена передача споруди №1 в оренду. Згідно умов договору оренди, споруда №1 використовується орендарем протягом однієї доби на тиждень кожного четверга, де щочетверга розташовуються торгівельні палатки. В останні дні тижня об'єкт оренди орендарем не використовується, а за потреби може використовуватися як спортивний майданчик. Надання в оренду споруди №1 забезпечило додаткові надходження до селищного бюджету, також за умовами договору орендар компенсує витрати по сплаті селищною радою земельного податку під об'єктом. Отже права членів територіальної громади, в тому числі ОСОБА_3 не порушені, а її твердження, що вона діє в інтересах територіальної громади жодним документом не підтверджено.

У відзиві на апеляційну скаргу, приватне підприємство «Хортиця» доводи апеляційної скарги не визнало, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, посилаючись на те, що висновки суду ґрунтуються на доказах, які належним чином були досліджені в судовому засіданні. Крім того, позивачем не надано доказів наявності дефектів волі при укладенні відповідачами оспореного правочину, підтвердження отримання зиску(користі) хоча б однієї із сторін правочину, а земельна ділянка із кадастровим НОМЕР_2, площею 4,68 га, стосовно частини якої нібито насправді укладалася оспорювана угода, як об'єкт цивільних відносин була зареєстрована лише 17.03.2014 року, тобто на момент укладення договору юридично не існувала. Також , ОСОБА_3 не довела яке її право порушено оспорюваним правочином, стороною якого вона не була, та наявність повноважень на представництво інтересів територіальної громади.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Нижньосірогозької селищної ради №153 від 21.12.2009 року територіальна громада селища Нижні Сірогози в особі Нижньосірогозької селищної ради є власником об'єкту: спортивні об'єкти та споруди загальна площа, яких - 481,5 кв.м.: будинок стадіону «А» - 44,4 кв.м.; спортивний павільйон з терасою і підвалом «Б» - 394.7 кв.м., вбиральня «В» - 42,4 кв.м.; споруди 1-8 (а.с.15).

Також, територіальна громада селища міського типу Нижні Сірогози в особі Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області є власником земельної ділянки 4,68 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування об'єктів фізичної культури і спорту, право власності на яку зареєстровано 17.03.2014 року (а.с.14).

Суб'єктами права комунальної власності є територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування (ст. 327 ЦК). Згідно зі ст. 143 Конституції України майном, що є в комунальній власності, управляють територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування. У ст. 1 Закону від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що представницьким органом місцевого самоврядування є відповідна місцева рада, яка складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Відповідно до вимог ч.1,4 ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ( далі по тексту - Закон № 280/97-ВР) територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження. Органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Відповідно до п. 31 ст. 26 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення цих повноважень та умов їх здійснення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням позачергової сесії селищної ради п'ятого скликання №776 від 09 березня 2010 року затверджений Договір оренди індивідуально визначеного майна комунальної власності територіальної громади селища споруди №1- майданчика для розміщення спортивних, торгівельних та побутових об'єктів, загальною площею 11 386 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 та доручено селищному голові у 2-х місячний термін заключити Догоівр оренди індивідуально визначеного майна комунальної власності територіальної громади селища споруди №1 - майданчика для розміщення спортивних, торгівельних та побутових об'єктів з директором ПП «Хортиця» терміном на 5 років (одна доба на тиждень)( а.с.5).

30 квітня 2010 року між Нижньосірогозькою селищною радою Херсонської області в особі голови ОСОБА_5, орендодавець, та приватним підприємством «Хортиці» в особі директора ОСОБА_6, орендар, укладено договір оренди, предметом якого є комунальне окреме індивідуально визначене майно споруда №1 - майданчик для розміщення спортивних, торгівельних та побутових об'єктів площею 11386 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1. Споруда, що передається в оренду, перебуває у складі спортивних об'єктів та споруд, які належать територіальній громаді селища Нижні Сірогози в особі Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.01.2010 року (а.с.6-10).

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону № 280/97-ВР, від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

До відання виконавчих органів, зокрема селищних рад, належать повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (п. 1 ст. 29 Закону № 280/97-ВР).

Частиною 5 статті 60 зазначеного Закону передбачено повноваження органів місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад здавати об'єкти права комунальної власності в оренду відповідно до закону.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.3 ЦПК в редакції на час звернення до суду).

За поясненнями представника ОСОБА_3, наданими ним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_3, набувши членство в територіальній громаді з липня 2017 року, звернулася з зазначеним позовом і за захистом своїх порушених прав члена територіальної громади, як співвласника майна, переданого в оренду, зазначивши, що повноваження на представництво інтересів членів територіальної громади витікають з її членства.

Разом з тим, на думку судової колегії, порушення прав позивача, як співвласника майна територіальної громади, не доведено, а її представництво членів територіальної громади не підтверджено в установленому законом порядку

Так, матеріалами справи доведено та позивачем не спростовано, що за територіальною громадою зареєстровано право власності на певне майно, опис якого зазначений у свідоцтві про право власності, в тому числі щодо оспорюваної споруди №1 (а.с.15). Державна реєстрація права власності на об'єкт права власності в тому числі на його частину, якою є споруда №1 не скасована та не оспорена у встановленому законом порядку, отже є такою, що відповідає закону.

Наявність у суб'єкта власності права власності, набутого на підставі закону і протилежно не визнаному, надає йому право розпорядження зазначеним майном.

Між тим, ОСОБА_3 , відповідно до позовних вимог, не оспорюється право власності та її державна реєстрація на майно територіальної громади, частиною якого є споруда №1, а в обґрунтування позовних вимог наводяться доводи за якими вона вважає, що споруда №1 не може бути об'єктом цивільних правовідносин, оскільки є приналежністю та складовими частинами речі, а саме будинку стадіону, спортивного павільйону з терасою та підвалом, вбиральні, яка за вищенаведених обставин не є підставою для задоволення позовних вимог.

Враховуючи, визначені законом повноваження органу місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальної громади здавати об'єкт права комунальної власності в оренду відповідно до закону, а також підтверджена державою наявність об'єкта, який передається в оренду шляхом її державної реєстрації, недоведеність порушення прав ОСОБА_3 оспорюваним рішенням позачергової сесії селищної ради п'ятого скликання №776 від 09.03.2010 року «Про Договір оренди індивідуально визначеного майна комунальної власності територіальної громади селища споруди №1- майданчика для розміщення спортивних, торгівельних та побутових об'єктів, загальною площею 11 386 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання незаконним та скасування зазначеного рішення ради.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення вимоги про визнання удаваним та недійсним Договору оренди від 30.04.2010 року індивідуально визначеного майна комунальної власності територіальної громади селища споруди №1 - майданчика для розміщення спортивних, торгівельних та побутових об'єктів, загальною площею 11 386 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Виходячи з вимог ст.ст. 215,216 ЦК України, заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа. Заінтересованою особою є будь-яка, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

Разом з тим, ні в судовому засіданні суду першої, ні в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачкою та її представником не наведені та не доведені конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів члена територіальної громади.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до обґрунтованості позовних вимог щодо правового визначення об'єкта нерухомості переданого в оренду, правова оцінка яким була надана судом першої інстанції і висновків суду не спростовують.

Таким чином, виходячи з викладеного, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, а тому рішення суду, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах територіальної громади відхилити.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна