Провадження №2/522/8556/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до судовласників «Ексмар Шиппінг БВБА», «Ексмар Шипменеджмент НВ» про стягнення компенсації за трудовим контрактом, страхового відшкодування та матеріальної шкоди, завданої у звязку з ушкодженням здоровя,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду з позовною заявою до судовласників «Ексмар Шиппінг БВБА», «Ексмар Шипменеджмент НВ» про стягнення компенсації за трудовим контрактом, страхового відшкодування та матеріальної шкоди, завданої у звязку з ушкодженням здоровя, згідно уточненої позовної заяви просив:

-стягнути з Відповідачів солідарно на користь позивача компенсацію/страхове відшкодування у розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) доларів США, передбачені умовами трудового контракту, що еквівалентно 3,352,800 (три мільйона триста пятдесят дві тисячі ЕСЛІСОТ) грн.

-стягнути з Відповідачів солідарно на користь позивача суму відсотків за прострочку виконанім грошового зобовязання у розмірі 2,700 (дві тисячі сімсот) доларів ГГПА станом на 30.12.2017р., що еквівалентно 75,438 (сімдесят пять тисяч чотириста тридцять вісім) грн.

-стягнути з Відповідачів солідарно на користь позивача втрачений заробіток у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 10,570 (десять тисяч пятсот сімдесят) доларів ГІДА за період: 24 грудня 2016р. - 24 липня 2017р. (подача позову в суд), що еквівалентно 295,325.80 грн. (двісті девяносто пять тисяч триста двадцять пять грн. 80 коп.).

-стягнути з Відповідачів солідарно на користь позивача одноразово втрачений заробіток за три роки у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 54,360 (пятдесят чотири тисячі триста шістдесят) доларів США за період: 25 липня 2017р. - 25 липня 2020р., що еквівалентно 1,518,818.40 (один мільйон пятсот вісімнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять грн. 40 коп.).

-стягнути з Відповідачів солідарно на користь позивача втрачений заробіток у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 1,510 (тисяча пятсот десять) доларів США, що еквівалентно 42,189.40 грн. (сорок дві тисячі сто вісімдесят девять тисяч грн. 40 коп.) щомісячно, починаючи з 26 липня 2020 року, довічно.

-стягнути з Відповідачів солідарно на користь позивача 50 000 (пятдесят тисяч) доларів США моральної шкоди, що еквівалентно 1,397,000 (один мільйон триста девяносто сім тисяч) грн.

При цьому посилаючись на те, що 14.04.2016 року він, уклав трудовий контракт з Відповідачами терміном на 6 місяців (з можливістю його продовження), відповідно до якого я виконував обов'язки помічника офіцера на судні Warisoulx прапор Бельгія. 08.05.2016 року після 8-годинної вахти навантажувальних операцій біля порту HOUSTON, Техас, з дозволу капітана пішов відпочивати. Прокинувшись 09.05.2016 о 14:00 за місцевим часом (судно почало проходження Панамського каналу), виявив сильний жар, слабість і легкий біль у всьому тілі. Повідомив капітана про свої симптоми, а також, що не може прибути на місток у зв'язку з поганим самопочуттям. Капітан направив його до офіцера зміряти температуру. Перші показники температури були 41,6 градусів Цельсія. Оскільки судно було в Панамському каналі, з причини високої температури він вернувся до Капітана з проханням про направлення до госпіталю, але йому було відмовлено без пояснення причин. Наступного дня 10.05.2016 стан позивача значно погіршився: температура не знижувалася, біль у тілі багаторазово підсилився, особливо в суглобах, праве око було покрито завісою щільного туману.

Капітан повідомив в офіс компанії про його стан і приблизно 13.05.2016 р. був призначений прийом наступних ліків, які були на борті судна: парацетамол (500 мг) 3 рази на добу кожні 8 годин, антибіотики широкого спектру дії 2 таблетки на добу, постійний постільний режим і гаряче питво. У госпіталізації було знову відказано. Пізніше ввечері цього ж дня його повідомили, що по прибуттю в порт Кінтеро (QUINTERO), Чилі (порт заходу судна),

Наступні дні до прибуття в Чилі його стан тільки погіршувався. За цей період його вага зменшилася на 17-20 кг. Гострота зору в правому оці зникла остаточно. Судно прибуло в порт Кінтеро, Чилі, вранці о 06:00-08:00 годині 16.05.2016р. Однак, незважаючи на важкий стан позивача його направили в госпіталь наступного дня 17.05.2017 року. В критичному стані його доставили в місцевий госпіталь - Сіудад дель Map (CIUDAD DEL MAR) в реанімаційне відділення, де сказали, що він перебуває при смерті. Був поставлений діагноз: інфекційний ендокардит, бактериємія, помірна недостатність мітрального клапана, гострий набряк легенів, септична емболія, множинні крововиливи головного мозку/осередкові поразки, перелом тіла і т.д.

Наступні дні він перебував у палаті реанімації. Потім його перевели в палату інтенсивної терапії. Лікар повідомив, що йому терміново необхідна операція по заміні мітрального клапана в найближчі 10 годин. Згодом операцію скасували, не назвавши причини. Після того, його перевели в клініку Ренака (RENACA), Чилі. З лікарні він був виписаний 14.06.2017 року з температурою 38,4° і у супроводі був репатрійований додому.

17.06.2017р. після прибуття додому в м. Одеса позивач був терміново госпіталізований для подальшого термінового лікування. Лікарі сказали, що його не мали права виписувати із клініки в Чилі в такому стані, а також повідомили, що основною причиною критичного стану здоров'я/діагнозу захворювання є несвоєчасне і неналежне лікування.

Діагноз при надходженні на лікування: інфекційний ендокардит, активний. Виражена мітральна недостатність, інфаркти селезінки, обох нирок. Вторинний бактеріальний енцефаліт з формуванням абсцесів у правій потиличній долі, компресійний перелом тіла L1 хребця, супутнє захворювання на цукровий діабет середнього ступеню тяжкості.

23.06.2016 у науково-практичному медичному центрі М. Київ позивачу провели операцію по заміні мітрального клапана. 21.07.2016 провели в терміновому порядку операцію по дренуванню і видаленню карбункула на правій нирці /декапсуляція правої нирки, розкриття та дренування карбункула правої нирки. Частина нирки була видалена (виписки з історії хвороби додаються).

Додому в м. Одеса позивач потрапив 12.08.2016, де донині перебуває на лікуванні і спостереженні лікарів різних категорій. Після прибуття додому будь-якого лікування з боку Відповідачів надано не було. Позивач самостійно організовував своє лікування і його оплату. Відповідачі через деякий час лише компенсували йому частину витрат на лікування. А починаючи із грудня 2016 року з боку Відповідачів він не отримав ні копійки на проживання і лікування.

У березні 2017 р. позивач знову проходив медобстеження, які підтвердили консолідуючий компресійний перелом тіла, ІЛ, діскопатія ТН 12 - ІЛ., осередкові поразки головного мозку, нейровірусну інфекцію, 2-х сторонній некалькульозний пієлонефрит, карбункул правої нирки, цукровий діабет, первинний інфекційний ендокардит, мітральну недостатність. Рекомендовано постійний прийом медикаментів, спостереження кардіолога, спостереження і лікування уролога, невролога, інфекціоніста (медичні висновки додаються).

07.03.2017р. у зв'язку з наявністю у ознак стійкої втрати працездатності в результаті травми і захворювання, отриманих на борті судна «Х^агівоиїх» по скеруванню представника Відповідачів - компанії ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс», м. Одеса, був оглянутий медичним центром «Альмед» стосовно придатності для подальшої роботи в плавскладі. Був визнаний непридатним для подальшої роботи за професією в плавскладі.

07.03.2018перед наймом на судно і укладенням трудового контракту з Відповідачами також проходив медогляд у зазначеному центрі, рекомендованим Відповідачем, і був визнаний придатним для роботі на судах, будь-яких проблем'із здоровєм не мав.

Позивач неодноразово з моменту перших симптомів захворювання звертався до Відповідачів/капітана судна з вимогою про термінову госпіталізацію через щоденне погіршення мого стану здоров'я, однак йому було відмовлено у кваліфікованій медичній допомозі, невідкладній госпіталізації. Після прибуття судна в порт його відмовилися госпіталізувати відразу по прибуттю. Тим самим, був втрачений час для оперативного лікування, що в підсумку призвело до ушкодження здоров'я і втрати працездатності.

Позивач зазначив, що весь час звертався до Відповідачів по виплату компенсації у зв'язку із втратою працездатності, передбачену умовами трудового контракту/страховим полісом, а також відшкодування заподіяної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, але ніхто з них не вжив заходів щодо добровільного врегулювання даного питання, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду для вирішення цього питання в судовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 14.04.2016 року між Позивачем та Відповідачами було укладено трудовий договір (контракт) (далі - Контракт), відповідно до якого Позивач був працевлаштований на судно Warisoulx (прапор - Бельгія, порт приписки - Антверпен, ІМО № 9659139) строком найму на 6 місяців (+ 2 тижні) на посаду помічника офіцера з щомісячною зарплатою 1510$.

Контракт Позивача містить посилання на Колективний договір від 03.08.2012 (далі - Колективний договір), що регулює заробітну плату та умови праці моряків, не зареєстрованих у Спілці Бельгійського Морського ОСОБА_2, які наймаються на торговельні морські судна. Статтею 1 Колективного договору визначається, що він застосовується до моряків, не зареєстрованих у спілці моряків та найнятих на торговельні морські судна під Бельгійським прапором. Таким чином, Колективний Договір є частиною Контракту та регулює умови працевлаштування Позивача на Судні, в тому числі умови щодо оплати праці, виплати компенсації на випадок втрати працездатності, лікарняних тощо.

Матеріалами справи встановлено, що позивач прибув на судно 16 квітня 2016 р. Під час перебування Позивача на Судні з моменту виникнення перших симптомів його захворювання 09.05.2016 р. йому надавалась медична допомога та медикаментозне лікування. Капітаном Судна та іншими членами екіпажу були вжиті, з урахуванням обставин, заходи з метою належного догляду за Позивачем, контрольованого прийому ліків, дотримання його потреб, регулярної перевірки за змінами його стану та дотримання курсу лікування, рекомендованого лікарем Робом Вербістом, фахівцем клініки MEDICO, Антверпен, Бельгія, по допомогу та медичними порадами кого звернувся капітан Судна.

З витягів медичного судового журналу вбачається, що з 13.05.2016 р. капітан Судна підтримував зв'язок з доктором Робом Вербістом, надаючи звіти про зміни стану Позивача на регулярній основі засобами електронного звязку з метою організації його лікування.

17.05.2016 року по прибуттю Судна в перший порт заходу - Квінтеро, Чилі, Позивача було знято з Судна та доставлено до місцевого госпіталю Суідад дель Мар, де йому була надана невідкладна медична допомога.

24.05.2016 року, його було переведено до клініки Ренака, де він продовжив курс лікування.

При надходженні до клініки Ренака, позивачу було встановлено діагноз: інфекційний ендокардит, бактеремія, помірна недостатність мітрального клапана, гострий набряк легенів, септична емболія, множинні крововиливи головного мозку / осередкові поразки, початкова стадія цукрового діабету 2 типу, що за висновком лікарів стало наслідком занесення у шкіру бактеріальної інфекції внаслідок укусу комара в Панамі. Після проходження курсу лікування у вищезазначеній клініці та стабілізації стану Позивача, йому за медичними показниками було надано дозвіл на репатріацію в Україну. 14.06.2017 р. позивач був виписаний із клініки і репатрійований додому.

17.06.2016 р. позивача було направлено до ДУ «Науково- практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії», де він пройшов курс стаціонарного лікування в період з 17.06.2016 року по 12.08.2016 року та переніс дві хірургічні операції. Згідно виписного епікризу з історії хвороби 2102/1426М від ДУ НПМЦ ДКК позивачу було встановлено остаточний діагноз: первинний інфекційний ендокардит, активний; виражена мітральна недостатність; інфаркти селезінки; обох нирок; вторинний бактеріальний енцефаліт з формування абсцесів у правій потиличній долі; супутнє захворювання на цукровий діабет 1 типу, середнього ступеню тяжкості.

Предметом позову в даній справі є зокрема стягнення з Відповідачів страхового відшкодування компенсації у звязку з втратою працездатності у розмірі 120 000 доларів США. Однак, вимоги Позивача в цій частині позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню , у звязку з наступним.

У відповідності до параграфу 1 статті 19 Колективного договору, моряк, який отримав травму в результаті нещасного випадку за будь-якої причини в період служби у судновласника. незалежно від вини, в результаті якої ступінь його працездатності знизився, має право, на додаток до лікарняної допомоги, на виплату компенсації згідно положень дійсного колективного договору.

Таким чином, обовязковою умовою для виплати компенсації даного виду є отримання моряком травми в результаті нещасного випадку в період працевлаштування на судні та втрата ним працездатності або зниження ступеню його працездатності внаслідок цього, в період служби Позивача на судні не було зафіксовано жодного випадку (нещасного випадку), в т.ч. падіння з висоти, зіткнення, травми під час операцій з вантажем тощо, який міг спричинити травму Позивача та втрату ним працездатності.

Медичними довідками і виписками з історії хвороби, наданими безпосередньо позивачем та доданими до його позовної заяви, підтверджується, що порушення функцій нирок, серцево-судинної, ендокринної систем Позивача та інші серйозні розлади зі здоровям позивача згідно діагнозів, встановлених лікарями різних фахів та категорій під час його лікування в Чилі та Україні, є наслідками інфекційного захворювання, а не травми, враховуючи характер та природу уражень здоровя Позивача, вони, не могли бути результатом травми або нещасного випадку та не можуть бути повязаними з умовами праці на Судні.

Щодо травми хребта, а саме: компресійного перелому тіла хребця, отриманої Позивачем під час роботи на Судні, про факт отримання якої він не надав жодного доказу та втрати ним працездатності внаслідок вищезазначеної травми. Позивачем не надано жодного медичного документу, яким би підтверджувався встановлення йому інвалідності або повної чи часткової втрати ним працездатності з яких причин (Довідка до акту Медико-соціальної експертної комісії, акт МСЕК ).

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги Позивача про стягнення компенсації на випадок втрати працездатності., передбаченої умовами Контракту та Колективного договору, в розмірі 120 000 доларів США с безпідставними та не підлягають задоволенню.

Позивач заявив вимоги про стягнення з Відповідачів солідарно на його користь суму відсотків за прострочку виконання грошового зобов'язання в розмірі 1200 (тисяча двісті) доларів США (станом на липень 2017 р.) на підставі ст. 625 ЦК України. Однак такі вимоги Позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, вбачається, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Отже, Позивач на має права на компенсацію, передбачену п. 1 ст. 19 Колективного договору, а Відповідач відповідно не має зобовязання по її виплаті Позивачу у звязку з відсутністю підстав для її виплати. За відсутності самого зобовязання, воно не може бути простроченим. Крім того, відповідно до ст. 19 Колективного договору не встановлено строк для виконання зобовязання по виплаті компенсації.

З урахуванням вищезазначеного, вимоги Позивача про стягнення з Відповідачів солідарно на його користь суму відсотків за прострочку виконання грошового зобовязання в розмірі 1200.00 (тисяча двісті) доларів США є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень Контракту та Колективного договору передбачено виплату контрактної компенсації за втрату працездатності, що настала внаслідок травми від нещасного випадку на Судні, медичної допомоги, а також лікарняних (за наявності відповідних підстав).

Згідно зі ст. 14 Колективної угоди, коли моряк списується і висаджується в якому-небудь порту через хворобу, його базовий заробіток продовжує виплачуватися до моменту його репатріації за рахунок судновласника або до моменту його прибуття додому або на місце, де він був найнятий, в залежності від того, яке місце є найбільше сприятливим для моряка. Після чого він має право на отримання лікарняних в розмірі, еквівалентному його базовій зарплаті, на період хвороби максимум до 180 днів. Згідно абз. 2, коли моряк списується та висаджується в якому-небудь порту через тілесне ушкодження, його базова зарплата продовжує виплачуватися до моменту його репатріації за рахунок судновласника або до моменту його прибуття додому або на місце, де він був найнятий, в залежності від того, яке місце є найбільш сприятливим для моряка. Після чого він має право на отримання лікарняних у розмірі, еквівалентному його базовій заробітній платі, на період, протягом якого йому потребується медична допомога, максимум до 180 днів, або до моменту проведення медичного огляду відповідно до статті 18 на предмет стійкої втрати працездатності, в залежності від того, що настане раніше тощо.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що позивач втратив професію та працездатність, потребує термінового подальшого лікування, у відповідності до умов Колективного договору позивач має право на стягнення з Відповідачів солідарно на його користь втрачений заробіток у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 10,570 (десять тисяч пятсот сімдесят) доларів США за період: 24 грудня 2016р. - 24 липня 2017р., що еквівалентно 295,325.80 грн. (двісті девяносто пять тисяч триста двадцять пять грн. 80 коп.).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача одноразово втрачений заробіток за три роки у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 54,360 (пятдесят чотири тисячі триста шістдесят) доларів США за період: 25 липня 2017р. - 25 липня 2020р., що еквівалентно 1,518,818.40 (один мільйон пятсот вісімнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять грн. 40 коп.) та стягнення з Відповідачів солідарно на користь позивача втрачений заробіток у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 1,510 (тисяча пятсот десять) доларів США, що еквівалентно 42,189.40 грн. (сорок дві тисячі сто вісімдесят девять тисяч грн. 40 коп.) щомісячно, починаючи з 26 липня 2020 року, довічно, суд зазначає, що дані вимоги позивачем не обґрунтовані. Судом не встановлено з яких міркувань Позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується обовязок сплати даних виплат саме відповідачами.

Крім того, позивач посилався в позовній заяві на положення ст. 1166 Цивільного кодексу України. З аналізу ст. 1166 ЦК України вбачається, що відповідальність за заподіяння шкоди настає за наявності таких умов, сукупність яких є підставою для покладання на особу цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди (склад цивільного правопорушення):

-шкода;

-неправомірність дій заподіювана шкоди;

-причинний зв'язок між неправомірними діями та заподіяною шкодою;

-вина заподіювана шкоди.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦКшкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Однією з головних умов для виникнення зобовязання по відшкодуванню майнової шкоди є неправомірний характер дій, що спричинили майнову шкоду, за наявності вини особи. Однак в даній справі ані судом, ані іншим компетентним органом влади будь-якої держави не була встановлена наявність у діях та/або бездіяльності, та/або рішеннях Відповідача ознак неправомірності, що б спричинили захворювання, травму або інше ушкодження здоровя Позивача, та їх наслідки. Жодними доказами в матеріалах справи не підтверджується та не встановлюється вина Відповідача або його службових чи посадових осіб за ушкодження здоровя Позивача,- яка є необхідною умовою для притягнення до цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, у діях відповідачів відсутній склад цивільного правопорушення, тобто, не встановлено факту неправомірності поведінки Відповідача (його службових, посадових осіб), його (їх) вини та відсутній звязок між винного поведінкою та завданою Позивачу шкодою), та відсутні докази заподіяння непрацездатності Позивачу.

В позовній заяві Позивач зазначає, що діями Відповідачів йому була завдана моральна шкода, яка, зокрема, виразилась у наступному: ... Така ситуація, повязана із втратою працездатності та відсутністю коштів до існування вкрай важко позначилися на моєму психічному, моральному стані, призвела до відчуття безвихідності та безпорадності, тому що я був єдиним годувальником у родині. У звязку з цим весь цей час я перебуваю в стані постійних душевних страждань і переживань, що безумовно позначались на стані мого здоровя... відсутність з вини Відповідачів коштів до існування, необхідність звернення до суду за захистом моїх законних прав, заподіяли мені додаткові моральні страждання і переживання'''. З огляду на вказане Позивач просить стягнути з Відповідачів компенсацію моральної шкоди у розмірі 50 000 доларів США на підставі ст. 1167 ЦК України.

Правові підстави для притягнення особи до відповідальності за завдану моральну шкоду встановлюються ст. 1167 ЦК України, згідно з якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Однак жодним компетентним державним органом чи установою не була встановлена наявність причинно-наслідкового звязку між захворюванням або загостренням захворювання Позивача та діями Відповідачів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 2Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Однак жодних ознак правопорушення в діях Відповідача жодним уповноваженим органом чи офіційною установою встановлено не було.

Згідно п. 4 Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, з яких міркувань Позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Однак, визначаючи суми компенсації моральної шкоди в розмірі 50 000 доларів США, Позивач керувався лише власним внутрішнім переконанням без надання будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції та розрахунку суми вимоги.

Таким чином, вимоги Позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 доларів США не підлягають задоволенню з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, адреса: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 18Б, В. 81) до судовласників «Ексмар Шиппінг БВБА» (20-2000 Антверпен, Бельгія), «Ексмар Шипменеджмент НВ» (20-2000 Антверпен, Бельгія) про стягнення компенсації за трудовим контрактом, страхового відшкодування та матеріальної шкоди, завданої у звязку з ушкодженням здоровя задовольнити частково.

Стягнути з судовласників «Ексмар Шиппінг БВБА» (20-2000 Антверпен, Бельгія), «Ексмар Шипменеджмент НВ» (20-2000 Антверпен, Бельгія) солідарно на користь позивача втрачений заробіток у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 10,570 (десять тисяч пятсот сімдесят) доларів ГІДА за період: з 24 грудня 2016р. - 24 липня 2017р., що еквівалентно 295,325.80 грн. (двісті девяносто пять тисяч триста двадцять пять грн. 80 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 19.02.2018 року.

Суддя: Бойчук А.Ю.