Справа № 265/8424/18
Провадження № 2-н/265/463/18
У Х В А Л А

02 листопада 2018 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1., ознайомившись із заявою комунальне комерційне підприємство «Маріупольтепломережа» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за користування тепловою енергію,

В С Т А Н О В И В :

04 жовтня 2018 року комунальне комерційне підприємство«Маріупольтепломережа» в особі представника ОСОБА_3 звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення ОСОБА_2 заборгованості за користування тепловою енергію в розмірі 22173,90 гривень, 3% річних в сумі 1924,10 гривень, суми інфляційних витрат 8123,16 гривень.

Дослідивши судовий наказ та додані до нього документи, приходжу до переконання про необхідність відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що стягувач просить стягнути заборгованість з боржника за користування тепловою енергію за період з 01.10.2008 року по 01.09.2018 року, тобто заявлена вимога про стягнення заборгованості за період, який перевищує позовну давність.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником(кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Відповідно до п.10 зазначеної Постанови Пленуму ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Виходячи з викладеного, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Крім того, суддя зауважує, що згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 165, 166 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити комунальне комерційне підприємство «Маріупольтепломережа» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за користування тепловою енергію.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі вказаного судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена 02 листопада 2018 року.

Суддя І.Г. Мельник