Єдиний унікальний номер 341/1921/17
Номер провадження 2/341/150/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді -Юсип І.М.

секретаря -Король І.Л.

з участю представників позивача -ОСОБА_1,ОСОБА_2

представника відповідача -ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галичі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

в с т а н о в и в:

ТзОВ Кредитні ініціативи 26.12.2017 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4Я.і просить стягнути з нього в користь ТзОВ Кредитні ініціативи 124 748 грн. 51 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі в розмірі 1871 грн. 23 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та суду показав, що 14.11.2016 р. між Публічним акціонерним товариством Альфа-Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи укладено Договір факторингу за №4-АБ/КІ з подальшими змінами та доповненнями.

14.11.2016 р. у відповідності до додатку №1 до договору факторингу доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Внаслідок укладених вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме, ТОВ Кредитні ініціативи набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №500962266 від 15.10.2014 р., позичальником згідно якого є відповідач ОСОБА_4

Між публічним акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №500962266. Відповідно до умов даного договору банк зобовязався надати відповідачу кредит в розмірі 79659 грн. 02 коп., а відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, а саме, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором в строк до 16.10.2019 р.

Так, відповідачу надано кредит в розмірі 79659 грн. 02 коп. Протягом строку дії кредитного договору відповідач систематично порушував термін сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Станом на 30.11.2017 р. відповідач має заборгованість по кредиту -69519 грн. 09 коп.; заборгованість по відсотках 24570 грн. 42 коп.; заборгованість по комісії - 28259 грн. Також, станом на 30.11.2017 р. розмір неустойки становить штраф 2400 грн. Відповідно до умов договору у разі не виконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, у тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та процентів за його користування , щонайменше на один календарний місяць банк має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за Договором. На виконання умов Договору відповідачу була направлена вимога про досудове врегулювання спору, однак відповідачем вимога виконана не була тому банк вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредитному договору, заборгованість по відсотках та неустойкою. Згідно ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позову позивача не визнав та суду показав, що згідно вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідача ніхто (ні первісний кредитор, ні повий кредитор) не повідомив про заміну кредитора, а відповідно до ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. На даний час позивач не надав боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, а документи, яку долучені до матеріалів позовної заяви не можуть вважатися такими доказами переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Позивач вказує, що відповідач належним чином не виконує свої зобовязання за кредитним договором і, він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права, шляхом стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Однак, згідно розрахунку заборгованості поданого позивачем сума боргу становить 127 748,51 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі - 69 519,09грн.; заборгованість за відсотками у розмірі - 24 570,42 грн.; заборгованість по комісії у розмірі - 28 259,00 грн.; заборгованість по штрафам - 5 400,00 грн. Вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

3.06.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинений виконавчий напис за № 11511 про стягнення заборгованості на користь ПАТ Альфа-Банк за кредитним договором №500962266 на загальну суму 84 383 грн. 07 коп.

26.08.2016р. постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження за № 52068522 щодо виконання вищевказаного виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 84 383 грн. 07 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі - 69 519 грн. 09 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 7 140 грн.41 коп.; заборгованість по комісії у розмірі 7 723 грн. 57 коп. Тож сума заборгованості в позовній вимозі за кредитом, відсотками та комісією є аналогічною із сумою заборгованості по вчиненому виконавчому напису, а отже позивач просить повторно стягнути суму заборгованості за кредитним договором, чим порушує чинне законодавство України.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Також, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 17 своєї постанови від 30.03.2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин вказав, що наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобовязання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Тобто, кредитор вправі тільки стягнути донараховані відсотки (проценти) за кредитним договором і немає права повторно стягувати суму кредиту та відсотки, які підлягають стягненню по виконавчому напису.

У позові вказано, що відповідачу нарахована заборгованість по комісії в сумі 28 259,0 грн. Проте, ОСОБА_4 вважає, що нараховані комісійні платежі не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Також, банк нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним. Такого ж висновку приходить і Верховний Суд України у своїй постанові від 16.11.2016 р.року по справі № 6-1746 цс 16 та викладеній у цій же справі правовій позиції.

За положеннями аб. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Окрім цього, відповідачу нарахована неустойка, у вигляді штрафу. За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Беручи до уваги, що відповідач інвалід 1 групи з доходів має тільки пенсію по інвалідності, вважаю, що відповідачем не завдано жодних негативних наслідків для позивача. Позивачем не подано жодних доказів про те, що банку завдано якихось збитків, у звязку із частковим невиконанням боржником взятих на себе зобовязань. Більше того, позивачем нараховано ОСОБА_4 штрафні санкції за період з 16.09.2015 р. по 30.11.2017 р., тобто понад строк позовної давності встановлені ст. 285 ЦК України.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судового збору то зазначає, що відповідач є інвалідом І групи, тому відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від його сплати. Вважає позовні вимоги позивача необгрунтованими, а тому в задоволені позовних вимог просить відмовити.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК Украни, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Судом встановлено, що сторони уклали Кредитний Договір за № 500962266 від 15.10.2014 р., згідно з яким позивач надав відповідачу ОСОБА_4 кредитні кошти (кредит) в сумі 79 659 грн. 02 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 % річних за користувння кредитом терміном по 16.10.2019 р. (а.с.4).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.12-14).

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2017 р. має заборгованість перед банком 124 748,51 грн., яка складається: 69 519,09 грн. заборгованості за кредитом, 24 570,42 грн. заборгованості по коісії за користування кредитом, 5 400 грн. штраф.

Відповідно до п.2 договору Банк надає позичальнику кредит, а позичальник його приймає

Відповідно до п.2.6 Кредитного договору, порядок повернення кредиту, сплата процентів за його користування та інших платеєів за цим Договором, платежі з повернення кредиту, сплата процентів за його користування, сумм комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору та його невід'ємною частиною.

Згідно п.4 даного договору, позичальник зобов'язується у разі повного або часткового прострочення повернення Кредиту та сплати процентів за користування ним або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом №1 цього Договору та інших платежів за Договором, сплата яким передбачена Договором, сплатити банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу,що триває від одного до чотирьох календарних дніз моменту виникнення прострочення платежу. У випадку, якщо прострочення платежу триває п'ять і більше календарних днів, додатково до штрафу позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущенного прострочення платежу. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за цим договором визначені сторонами у розділі №2 цього договору.

Відповідно до п.8 цього Договору, позичальник надає банку свою письмовк згоду на обробку його персональних данихв плрядку та на умовах, визначених розділом №2 цього Договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений законом строк. Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України та ст. 1052 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором.

Вимоги позивача не були виконані відповідачем та погашення на підставі договору не відбулось.

Таким чином, загальна заборгованість по кредитному договору разом з заборгованістю по процентам за користування кредитом; заборгованістю за комісією та штрафом, станом на 30.11.2017 року складає 124 748,51 грн.

Врахувавши наведене, суд вважає доведеним той факт, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а тому необхідно стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 500962266 від 15.10.2014 р, а саме: - заборгованість по кредиту - 69519 грн. 09 коп. та заборгованість по відсотках 24570 грн. 42 коп.

За правилами ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ст. 611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.2, ч.3 ст. 549).

За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору передбачено застосування пені (комісії) як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань.

Отже, вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення штрафу слід відмовити, оскільки одночасне застосування подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення суперечить вимогам закону.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин істотними обставинами в розумінні ч.3 ст. 551 ЦК України, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть учать у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу - відсутність негативних наслідків для позивача.

Щодо стягнення нарахованої комісії в розмірі 28 259,00 гривень, то суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити, оскільки під час розгляду справи не здобуто доказів того, що відповідач ознайомлювався з його обов'язком сплачувати комісію, а також щодо підставності та розміру його нарахування, хоча згідно вимог ст. 81 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, такий його обов'язок не обумовлений. Більше того, комісія за обслуговування кредиту, про яку йдеться в Умовах та правилах надання банківських послуг, не підлягає стягненню з клієнта, оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, що супроводжує кредит, на чому наголосив Верховний Суд України у справах № 6-1746цс16 від 16 листопада 2016 року, № 6-2071цс16 від 06 веренся 2017 року.

Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 ч.1 п.9 Закону України 'Про судовий збір', що підтверджується копією довідки МСЕК серії АВ № 0781957 від 25.01.2017 р. (а.с.44).

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 549-552, 610-612, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» та керуючись ст.ст. 81, 258, 263-265,268, 352,354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер особи НОМЕР_1 в користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю Кредитні ініціативи, , п/р 2001 в ПАТ Альфа-Банк, МФО 300346,місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд.21, заборгованість за кредитним договором №500962266 від 15.10.2014 року в розмірі 94 089 ( девяносто чотири тисячі вісімдесят девять) гривень 51 коп., яка складається з наступного:

-заборгованість по кредиту -69519 грн. 09 коп.;

-заборгованість по відсотках 24570 грн. 42 коп.;

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи ( вирішення питання) без повідомлення ( виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 листопада 2018 року.

Суддя:ОСОБА_6