ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1046/17
Провадження № 2/622/202/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

судді - Кочнєва О.В.,

за участю секретаря - Попової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Золочів Харківської області цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2017 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей сторін по справі: доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно без визначення мінімального розміру аліментів, починаючи стягнення з дня звернення позивача до суду і до повноліття найстаршої дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що сторони з 02.08.2008 року знаходяться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей, які мешкають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач власними силами намагається матеріально забезпечити, відповідач від виконання свого обов'язку по утриманню дитини ухиляється. На момент звернення до суду згоди між сторонами по справі щодо способу виконання відповідачем свого обов'язку з утримання дитини не досягнуто.

У судове засідання позивач не з`явилася, проте надала суду заяву від 19.02.2018 року, в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.16).

Відповідач у судове засідання також не з`явився, надавши заяву від 19.02.2018 року, в якій просив слухати справу без його участі, вимоги позовної заяви визнав частково у розмірі 2000,00 грн. (а.с.17).

Враховуючи, що сторони до суду не прибули, надавши згоду на розгляд справи у їх відсутність відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, при цьому відповідач визнав позовні вимоги частково і його заява в частині визнання позовних вимог не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі сторін та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Сторони по справі з 02.08.2008 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Малорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області (актовий запис №02), що підтверджується копією відповідного свідоцтва серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей: доньку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом РАЦС Золочівського районного управління юстиції Харківській області (актовий запис №79 від 13.07.2010 року)(а.с.6), та сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Малорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області (актовий запис №03 від 27.01.2014 року)(а.с.7).

Малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані разом із позивачем по справі, що підтверджується довідкою №527 від 24.10.2017 року, виданої Малорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області (а.с.4).

Відповідач по справі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини на момент пред`явлення позову не надає. При цьому суд виходить з того, що обов'язок по доказуванню надання допомоги на дітей держава покладає в такій категорії справ саме на відповідача, який жодних доказів надання такої допомоги суду не надав, а тому суд вважає, що відповідач належним чином свої батьківські обов'язки в цій частині не виконує, у зв'язку з чим позовна заява ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

17.05.2017 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, і яким було змінено філософію стягнення аліментів та розширено права одержувача аліментів як щодо зміни способу стягнення аліментів, так і щодо спрощення процедур такого стягнення.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

На підставі ч.1 та ч.5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

На підставі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи із вказаної диспозиції статті суд в будь-якому випадку повинен встановити мінімальний розмір аліментів на дитини у відсотках від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, навіть якщо про це позивач не зазначила у своїй позовній заяві.

Щодо основних вимог позивача суд зазначає, що при визначенні розміру аліментів керуються нормами ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» щодо визначення прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, який з 01.01.2018 року складає 1492,00 грн., а на дитину з 6 до 18 років - 1860,00 грн. відповідно, оскільки обов'язок утримувати дитину є обопільним обов'язком батьків, то саме визначений відповідачем розмір є достатнім для утримання дітей сторін по справі, зважаючи при цьому на те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації та відповідно до попереднього абзацу завжди у своєму мінімумі буде складати 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо максимального розміру аліментів, які можуть стягуватися з відповідача, то вказана обставини жодних обмежень прав відповідача не несе, оскільки він в будь-який час може пред'явити відповідний позов про зменшення розміру аліментів, якщо сума платежів з його боку складе більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Тому вимоги позивача в частині визначеній та уточненій судом, є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону та принципу справедливості та розумності.

На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ. До цього часу вказаний порядок КМУ не прийнятий, у зв'язку з чим судові витрати по справі, які складаються із несплаченого судового збору, слід компенсувати за рахунок держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, ч.6 ст.141, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265, 268, п.1 ч.4 ст.274, 279, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, ст. 180, ч.3 ст. 181, ст.182, ч.1 та ч.5 ст. 183 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання спільних малолітніх дітей: доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, із щомісячною індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 26.10.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Золочівського районного суду Харківської області: Кочнєв О. В.