Справа № 521/1685/17
Номер провадження 2/521/1994/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року Малиновський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого - судді Лічмана Л.Г.

при секретарі - Тимофієнко Н.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

01.02.2017 р. позивач ОСОБА_3 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, розмір позовних вимог якої було збільшено. Позивач просив суд визнати за ним право власності на виділену в натурі ? частину домоволодіння АДРЕСА_1, що знаходиться під літ. «А» та в цілому складається з приміщень: веранди 1-4, площею 10,3 кв.м., жилої кімнати 1-6, площею 15,2 кв.м., кухні 1-3, площею 7,5 кв.м., санвузла 1-2, площею 3,1 кв.м., коридору 1-1, площею 4 кв.м., а також визнати за ним право власності на допоміжні господарські споруди, які знаходяться у його фактичному користуванні та розташовані біля домоволодіння АДРЕСА_1, а саме на гараж під літ. «Г», загальною площею 20,1 кв.м. та сарай під літ. «Е», загальною площею 7,2 кв.м.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 підтримала зазначені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 та на сарай літ. «Е», не заперечувала. В частині визнання права власності на на гараж літ. «Г» просила відмовити.

Крім того, у наданій письмовій заяві представник відповідача ОСОБА_4, просила застосувати до позовних вимог позовну давність.

Дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 09.10.2010 р., виданого державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори Саганович О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1707, вказано, що спадкоємцями майна ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син - ОСОБА_3 Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з ? частки житлового будинку АДРЕСА_1, житловий будинок складається з житлового будинку під літ. «А», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м. та надвірних споруд під літерами «Г» - гараж, «Е» - сарай, «Ж» - душ, № 1-3 - огорожа, І - мостіння, розташованого на земельній ділянці площею 428 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні. На самочинно переобладнану прибудову «а2» з літньої кухні під літ. «Б» свідоцтво про право на спадщину не видається. (а.с. 8)

Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав від 15.11.2010 р. право власності зареєстровано за ОСОБА_3 на ? частку за № 23855 в книзі 233-8. (а.с. 10)

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, виданого 17.12.2008 р. після смерті ОСОБА_10 державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого за реєстровим №3-178, ОСОБА_4 є власником ? частини буд. АДРЕСА_1, який в цілому складається з одного черепашникового житлового будинку під літ. «А», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м., та надвірних споруд під літерами «В» - сарай, «Г» - гараж, «Д» - альтанка, «Е» - сарай, «Ж» - душ, І - мостіння, № 1-3 - огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 428 кв.м. (а.с. 65)

При цьому в Свідоцтві не зазначено які саме житлові приміщення увійшли до складу спадщини.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21745059 від 02.02.2009 року, право власності ОСОБА_4, за вказаним свідоцтвом про право на спадщину, зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», номер запису №23855 в книзі 233-8. (а.с. 67)

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 16.09.2010 р. на житловий будинок АДРЕСА_1, видно, що він складається із зазначених під літ «А» приміщень: коридор 1-1, площею 4,0 кв.м., санвузол 1-2, площею 3,1 кв.м., кухня 1-3, площею 7,5 кв.м., веранда 1-4, площею 10,3 кв.м., житлова 1-5, площею 10,5 кв.м., житлова 1-6, площею 15,2 кв.м., кухня 1-7, площею 10,1 кв.м., коридор 2-1, площею 3,7 кв.м., підсобне приміщення 2-2, площею 10,3 кв.м., всього по літ. «А» загальною площею 14,7 кв.м., житловою 25,7 кв.м., літ. «Г» - гараж, літ. «Е» - сарай, літ. «Ж» - душова, № 1-3 - огорожа, І - мостіння. При цьому наявна рукописна відмітка, що приміщення 1-7, 2-1 та 2-2 переобладнані з літньої кухні «Б». (а.с. 11-15)

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2011 р., яке набрало законної сили, виділено в натурі ОСОБА_4 належну йому на праві власності частку в розмірі ? частини домоволодіння АДРЕСА_1, з припиненням спільної часткової власності, визнано за ОСОБА_4 на виділену в натурі належну йому частку домоволодіння АДРЕСА_1, що знаходиться під літ. «А» та в цілому складається з жилої кімнати 1-5 площею 10,5 кв.м., кухні 1-7 площею 10,1 кв.м., підсобне приміщення 2-2 площею 10,3 кв.м., коридор 2-1 площею 3,7 кв.м. (а.с. 16)

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого станом на 10.07.2014 р., вказане домоволодіння складається з І поверх: 1-1 коридор, площею 4,0 кв.м., 1-2 санвузол, площею 3,1 кв.м., 1-3 кухня, площею 7,5 кв.м., 1-4 веранда, площею 10,3 кв.м., 1-6 житлова, площею 15,2 кв.м., 2-1 коридор, площею 7,2 кв.м., 2-2 коридор, площею 4,0 кв.м., 2-3 житлова, площею 12,2 кв.м., 2-4 санвузол, площею 3,2 кв.м., 2-5 кухня, площею 12,0 кв.м., 2-6 житлова, площею 9,5 кв.м.; ІІ поверх: 2-7 коридор площею 7,3 кв.м., 2-8 житлова, площею 12, 2 кв.м., 2-9 житлова, площею 12,1 кв.м., 2-10 кладова, площею 7,3 кв.м., а також літ. «Г» - гараж, літ. «Е» - сарай, літ. «З» - сарай, літ. «И» - душова, літ. «К» - убиральня, № 1-7 огорожа, № І-V - мостіння. (а.с. 44-48)

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.08.2017 р. клопотання представника позивача ОСОБА_1 задоволено, призначено по справі судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1.Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити у власність ОСОБА_3 допоміжні господарські споруди, які знаходяться у нього в користуванні, а саме: гараж під літ «Г» та сарай під літ «Е» у домоволодінні АДРЕСА_1?

2. Яка ринкова вартість зазначених гаража під літ «Г» та сараю під літ. «Е» у домоволодінні АДРЕСА_1?

Відповідно до клопотання від 01.06.2017 р. і Повідомлення провідного судового експерта ВБТЗ та ЕД ОНДІСЕ Будніком В.А. № 17-2415/2416 від 08.11.2017 р. неможливо виконати експертизу щодо виділу господарських будівель відповідно діючих методик. У мотивувальній частині Повідомлення вказано, що вартість господарських будівель міститься в матеріалах справи (а.с. 48) за даними технічного паспорта. Тому матеріали справи повернулися до суду без дачі експертного висновку.

У судовому засіданні представники сторін визнали, що ринкова вартість зазначених гаража під літ «Г» та сараю під літ. «Е» у домоволодінні АДРЕСА_1 відповідає відомостям про вартість заміщення, які містяться у технічному паспорті від 10.07.2014 року (а.с. 48), а саме, що вартість гаражу літ. «Г» становить 29854 грн., сараю літ. «Е» - 3144 грн. Отже вартість спірного майна визначена судом за погодженням сторін.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом цієї норми щодо садиби, як об'єкта права власності, внаслідок поділу кожному із співвласників зі спільного майна виділяються в натурі (переходять у власність) частки, які відповідають їхнім часткам в праві спільної власності. Частки, що виділяються, мають відповідати цільовому призначенню. Крім часток житлового будинку підлягають поділу й господарсько-побутові будівлі.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Питання поділу та припинення права спільної часткової власності у вказаному житловому будинку щодо частки ОСОБА_4 вирішено рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2011 р. Іншому учаснику спільної часткової власності, ОСОБА_3 суд виділяє в натурі у домоволодінні АДРЕСА_1 іншу ? частку, що знаходиться під літ. «А» та в цілому складається з приміщень: веранди 1-4, площею 10,3 кв.м., жилої кімнати 1-6, площею 15,2 кв.м., кухні 1-3, площею 7,5 кв.м., санвузла 1-2, площею 3,1 кв.м., коридору 1-1, площею 4 кв.м. та визнає за ним право приватної власності на виділену в натурі частку житловому будинку.

Інші наявні допоміжні господарські споруди: під літерами «Г» - гараж, «Е» - сарай, «Ж» - душ належать сторонам по справі на праві спільної часткової власності у рівних частках і підлягають поділу. Споруди під літ. «В» - сарай та «Д» - альтанка, що зазначені у свідоцтві про право на спадщину за законом від 17.12.2008 року на ім'я ОСОБА_4 відповідно до технічного паспорту від 10.07.2014 року - відсутні.

Зважаючи на ту обставину, що гараж літ. «Г» та сарай літ. «Е» знаходяться у володінні та користуванні ОСОБА_3, розташовані безпосередньо біля частки житлового будинку, яка виділена йому у власність, суд виділяє в натурі позивачу гараж літ. «Г» та сарай літ. «Е» та визнає за ним право приватної власності на виділені допоміжні господарські споруди. Одночасно суд стягує з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за ? частку у цих спорудах у сумі 16499 грн. ((29854+3144)/2). При цьому суд враховує, що за згодою ОСОБА_3 у власність ОСОБА_4 виділяються в натурі «И» - душова та «К» - убиральня.

Судом перевірені заява представників відповідача про сплив строку позовної давності за зазначеними позовними вимогами.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (статті 256 і 257 ЦК)

Представником відповідача наголошується на тому, що спірні відносини ґрунтуються на документах від 29.10.2010 року.

Відповідно до частин 4 і 5 ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 випливають із норм, що регулюють захист права власності, зокрема, зі статей 15, 391 та 392 ЦК України за змістом яких, позовна давність не поширюється на вимоги власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. Позови про визнання права власності, що пред'явлені на підставі статті 392 ЦК, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна. Тому й на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

Зазначена правова позиція міститья у п.п. 36-37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року.

Керуючись вимогами ст.ст. 76, 263-265 ЦПК України, -

С У Д

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної власності у домоволодінні АДРЕСА_1 на виділену в натурі ? частку, що знаходиться під літ. «А» та в цілому складається з приміщень: веранди 1-4, площею 10,3 кв.м., жилої кімнати 1-6, площею 15,2 кв.м., кухні 1-3, площею 7,5 кв.м., санвузла 1-2, площею 3,1 кв.м., коридору 1-1, площею 4 кв.м., а також на допоміжні господарські споруди: гараж під літ «Г» та сарай під літ «Е».

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у сумі 16499 гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, тобто з 05 лютого 2018 року.

С У Д Д Я: