Справа № 477/2268/16-ц
Провадження № 2-др/477/1/18
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Козаченка Р.В.,
із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,
розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом садівничого товариства «Рибак» до ОСОБА_1, Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання незаконними державного акту, розпорядження райдержадміністрації та їх скасування та зобовязання вчинити певні дії, з приводу постановлення додаткового рішення,
В жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточняв та збільшував.
Згідно з остаточними вимогами просив:
- визнати недійсним та скасувати розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 18-р від 14 січня 2010 року в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки № 15 в садівничому товаристві Рибак (далі СТ Рибак) в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області;
- визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯК № 252302, виданий на ім'я ОСОБА_1 про право приватної власності на зазначену ділянку, скасувавши державну реєстрацію цієї земельної ділянки;
- зобов'язати відповідача ОСОБА_1 звільнити незаконно зайняті ним ділянки № 14 та № 15 в СТ Рибак.
Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 3 листопада 2017 року позов був задоволений: визнано недійсним та скасовано розпорядження №18-р від 14 січня 2010 року в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки № 15 в садівничому товаристві Рибак, а також визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯК № 252302, виданий на ім'я ОСОБА_1 про право приватної власності на зазначену ділянку, при цьому також скасовано державну реєстрацію цієї земельної та зобовязано ОСОБА_1 звільнити землі СТ «Рибак».

11 грудня 2017 року відповідач ОСОБА_1, не погодившись із рішення суду, подав на нього апеляційну скаргу, яка разом зі справою була направлена для розгляду до апеляційного суду Миколаївської області.

Ухвалою судді апеляційного суду Миколаївської області дана справа була направлена до суду першої інстанції для постановлення додаткового рішення з приводу судових витрат.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату та час слухання справи судом повідомлені належним чином.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

При поданні позову СТ «Рибак» був сплачений судовий збір за всіма вимогами немайнового характеру в загальній сумі 4134 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 3 листопада 2017 року позов СТ «Рибак» був задоволений частково.

Однак в рішенні суду питання про розподіл судових витрат не визначено.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України (який діяв на час ухвалення судового рішення) суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 88 ЦПК України ( в тій же редакції) визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені, судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи, що в рішенні суд не вирішив питання про судові витрати, то є підстави для постановлення додаткового рішення з цього питання.

Всього позивачем за три немайнові вимоги було сплачено 4134 грн., а заявлено вимог - чотири: скасування державного акту, скасування розпорядження районної державної адміністрації, зобовязання повернути ділянку, скасувати реєстрацію права власності.

Рішенням суду було задоволено перші три вимоги, а в задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації права власності відмовлено.

З врахуванням того, що вимоги про скасування розпорядження та державного акту стосуються обох відповідачів, то судові витрати по ним слід розподілити між відповідачами порівну: по 1378 грн. з кожного.

Оскільки вимога по звільненню ділянки стосується відповідача ОСОБА_1, то судові витрати підлягають стягненню з нього в сумі 1378 грн.

В той же час, відповідно до ст. 88 ЦПК (в редакції на час ухвалення рішення) передбачено, що, якщо сторона звільнена від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп.

ОСОБА_1 є інвалідом першої черги, тому судовий збір з нього не стягується і компенсується за рахунок держави.

Також, враховуючи несплату судового збору позивачем за немайновою вимогою щодо скасування державної реєстрації права власності і відмови в задоволенні цих вимог, то судовий збір за цією вимогою підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-216, 220 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Ухвалити в справі додаткове рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.

Стягнути із Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області на користь садівничого товариства «Рибак» відшкодування понесених судових витрат в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Компенсувати за рахунок держави садівничому товариству «Рибак» відшкодування понесених судових витрат в сумі 2756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) грн.

Стягнути із садівничого товариства «Рибак» судовий збір на користь держави в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко