АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 759/15034/15

Апеляційне провадження № 22-ц/796/941/2018

Головуючий у 1-ій інстанції - Макаренко В.В.

Доповідач - Музичко С.Г.

06 лютого 2018 року Апеляційний суд м.Києва у складі:

Головуючого судді - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Білинової Анастасії Вікторівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, в якому просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на його користь 50 000,00 грн. страхового відшкодування, з ОСОБА_4 на його користь 2 517,00 грн. у відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги та просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на його користь 23 330,20 грн. страхового відшкодування, з ОСОБА_4 на його користь 3 543,00 грн. у відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП. Посилаючись на те, що страхова компанія частково сплатила йому страхове відшкодування у розмірі 26 169,80 грн. та пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 2 454,94 грн., а тому ним було зменшено розмір позовних вимог.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», на користь ОСОБА_3 матеріальний збиток, завданий в результаті пошкодження транспортного засобу з врахуванням франшизи, в розмірі - 23 198,69 грн., витрати за проведення експертизи з оцінки матеріального збитку транспортного засобу в розмірі - 700,00 грн. та сплачений судовий збір в сумі 487, 20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму франшизи - 500,00 грн.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу БілиновоїАнастасії Вікторівни в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» відхилено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року касаційну Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В поданій апеляційній скарзі представник Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - БілиноваАнастасія Вікторівня просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що звіт від 09.09.2015 року з оцінки матеріального збитку транспортного засобу є неналежним доказом по справі, оскільки він складений через пів року після ДТП. Також даний звіт визначає вартість всіх робіт, запчастин та матеріалів, необхідних для ремонту пошкодженого автомобіля із надбавкою 20% ПДВ.

Посилається на те, що у протоколі огляду пошкодженого автомобіля від 28.04.2015 року зазначено всі пошкодження транспортного засобу, при цьому при складенні звіту спеціаліст включив пошкодження, які не були завдані ДТП.

Зазначає, що страховою компанією дотримано вимоги чинного законодавства щодо страхового відшкодування.

Під час судового апеляційного розгляду в судовому засіданні, призначеному на 12 грудня 2017 року, представник відповідача ТОВ СК «Альфа-Гарант» апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити, позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

В судове засідання, призначене на 06 лютого 2018 року, сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву частково, суд першої інстанції виходив з того, що страховик не здійснив у повному обсязі позивачу виплату страхового відшкодування, внаслідок чого наявні підстави для стягнення страхового відшкодування з страхової компанії на користь позивача на підставі звіту з оцінки матеріального збитку транспортного засобу ФОП ОСОБА_5 від 09.09.2015 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26 квітня 2015 року о 10 год. 30 хв. водій ОСОБА_4 керуючи автобусом марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_2, що належить Київському міському центру і соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, при зміні напрямку руху, з третьої смуги в четверту не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ЗA3», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався у четвертій смузі руху в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдання матеріальних збитків власнику автомобіля «ЗA3», д.н.з.НОМЕР_1.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с.9-10 т.1).

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» не оскаржується, тому у відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України, судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не переглядається.

Цивільно-правова відповідальність Київського міського центру і соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді застрахована у приватному акціонерному товаристві «КАШТАН» відповідно до полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АЕ/3022070, згідно якого об'єктом страхування є автомобіль марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_2, лімітом відповідальності, в сумі 50 000,00 грн., франшизою, в сумі 500,00 грн. (а.с.5).

Встановлено, що відповідно до полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АЕ/3022070, розмір страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи, що становить 500 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22.1. зазначеного закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 даного закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом статті 34 цього закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

27.04.2015 року позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням у зв'язку з настанням 26.04.2015 року дорожньо-транспортої пригоди.

28.04.2015 року суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 здійснено огляд транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП, та складено протокол з переліком пошкоджених деталей автомобіля, що потребують ремонту або заміни внаслідок ДТП та переліком деталей, що мають пошкодження, які не були спричинені ДТП (а.с.88-94 т.1).

20 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.77 т.1).

03.09.2015 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5 щодо проведення дослідження пошкодженого автомобіля «ЗАЗ Vida»д.н.з.НОМЕР_1, з метою встановлення розміру матеріального збитку, завданого йому внаслідок ДТП, яка трапилася 26.04.2015 року.

Згідно звіту № 78/15 з оцінки матеріального збитку транспортного засобу, складеного 09 вересня 2015 poкy ФОП «ОСОБА_5», матеріальний збиток завданий власнику автомобіля марки № ЗАЗ Vida, д.н.з. НОМЕР_1, становить 50713 грн. (а.с.14-33 т.1).

На виконання заявки страхової компанії про визначення завданих матеріальних збитків власнику автомобіля «ЗАЗ Vida» д.н.з.НОМЕР_1, ТОВ «Експертум-АВЕ» надало звіт №11928 від 12.09.2015 року у відповідності до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ЗАЗ Vida» д.н.з.НОМЕР_1 становить 34 151,27 грн. з урахуванням ПДВ та 28 459,39 грн. без урахування ПДВ (а.с.78-105 т.1).

Згідно з п.1, п.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Тобто, при здійсненні виплати на рахунок позивача страхова компанія повинна вирахувати з розміру страхового відшкодування суму податку на додану вартість. Положеннями цього Закону не передбачено розрахунок розміру страхового відшкодування у зв'язку зі зростанням курсу валют та знецінення національної грошової одиниці.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що позивачем завищено розмір страхового відшкодування та вважає, що звіт №78/15 з оцінки матеріального збитку транспортного засобу, від 09.09.2015 poкy не відповідає розміру шкоди, заподіяної внаслідок ДТП враховуючи наступне.

На підставі огляду пошкодженого транспортного засобу від 28.04.2015 року ТОВ «Експертум-АВЕ» на вимогу складено звіт №12087 від 12.05.2015 року, у відповідності до якого, до матеріального збитку, завданого пошкодженню автомобіля, не відноситься пошкодження деталей автомобіля, які зафіксовані в протоколі огляду, вартістю 1 989,70 грн. з урахуванням ПДВ, 1 658,08 без урахування ПДВ (а.с.96-101 т.1).

Таким чином, розмір матеріального збитку щодо відновлення складових частин транспортного засобу, які були пошкодженні не внаслідок ДТП, у сумі 1 658,08 грн. не входить до страхового відшкодування.

Також, при визначенні матеріального збитку ФОП ОСОБА_5 у звіті № 78/15 з оцінки матеріального збитку транспортного засобу, від 09.09.2015 poкy не застосовано положення п.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не зменшено на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану

вартість.

Також, при складенні даного звіту, ФОП ОСОБА_5 не враховано протоколу огляду транспортного засобу від 28.04.2015 року щодо частин автомобіля, які були пошкодженні не внаслідок ДТП, а навпаки дані пошкодження віднесено до збитків, завданих внаслідок ДТП, відтак збільшено розмір страхового відшкодування.

02 листопада 2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» визначено розмір страхового відшкодування в сумі 26 301,31 грн., який підлягає виплаті ОСОБА_3 й того ж дня страхове відшкодування перераховано позивачу, а також добровільно сплачено пеню, в сумі 2467 грн. 28 коп. (а.с.106, 107,109 т.1).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконано зобов'язання перед ОСОБА_3 стосовно виплати йому страхового відшкодування.

Суд першої інстанції неправомірно при визначенні розміру страхового відшкодування посилався на звіт про вартість матеріального збитку, наданий позивачем, та не дослідив чи він відповідає положенням чинного законодавства.

Судом першої інстанції не були враховані вищезазначені обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», на користь ОСОБА_3 матеріального збитку в розмірі - 23 198,69 грн.підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у задоволенні позову про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_3 витрати за проведення експертизи з оцінки матеріального збитку транспортного засобу в розмірі - 700,00 грн. та сплачений судовий збір в сумі 487, 20 грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Білинової Анастасії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року в частині задоволення позову про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_3 матеріальний збиток завданий в результаті пошкодження транспортного засобу з врахуванням франшизи в розмірі - 23 198,69 гривень, витрати за проведення експертизи з оцінки матеріального збитку транспортного засобу в розмірі - 700,00 гривень та сплачений судовий збір в сумі 487,20 гривень скасувати. В цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 12 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді