ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Харків

справа № 643/8721/16-ц

провадження № 22-ц/818/279/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року в складі судді Майстренка О. М.,

у с т а н о в и в :

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 25 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №840/4-27/16/1,8-022, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит у розмірі 53000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення кредиту 24 квітня 2018 року.

17 березня між банком та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 4 до Кредитного договору, відповідно до умов якого було змінено валюту кредиту на гривню, встановлено новий графік погашення кредиту.

Статтею 2 Кредитного договору (в редакції договору про внесення змін № 4 від 17 березня 2015року), встановлено графік повернення частини кредиту в розмірі 46 714,69 грн., починаючи з листопада 2021 року, при цьому банком встановлена процента ставка за користування вказаною частиною кредиту в розмірі 14% річних.

Статтею 3 Кредитного договору (в редакції договору про внесення змін № 4 від 17 березня 2015 року), встановлено графік повернення частини кредиту в розмірі 93 552,11 грн., починаючи з листопада 2021 року, банком встановлена процента ставка за користування вказаною частиною кредиту в розмірі 1% річних.

ОСОБА_1 зазначає, що належним чином виконувала обов'язки з повернення чергових частин кредиту та на момент укладання договору про внесення змін утворилася переплата з погашення тіла кредиту.

Вважає, що вказане підвищення було здійснено банком необгрунтовано, без достатніх на то правових підстав.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати неправомірним підвищення з 1 січня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» відсоткової ставки за користування кредитними коштами до розміру 14% за користування кредитними коштами за Кредитним договором та зобов'язати відповідача здійснити наранок відсотків за користування кредитними коштами в період з 1 січня 2016 року виходячи з відсоткової ставки 1% річних.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

06 серпня 2018 року ОСОБА_1 подала до Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в судові засідання, призначені на 17 квітня 2018 року та на 04 червня 2018 року, судових повісток не отримувала. Крім того, в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 від 17 квітня 2018 року, якою він був повідомлений про судове засідання призначене, на 04 червня 2018 року, що свідчить про той факт, що 17 квітня 2018 року її представник з'явився у судове засідання.

ПАТ «Укрсоцбанк» ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Тичкової О.Ю. від 10 вересня 2018 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-УШ), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду визначено колегію судів: головуючий - Котелевець А.В., судді - Піддубний Р.М., Тичкова О.Ю.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частини 3 статті 128 ЦПК України встановлено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

В частині 5 цієї статті зазначено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення завчасно.

Частинами 1, 2 статті 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

З аналізу даної норми слідує, що доказом належного повідомлення сторони про час і місце судового розгляду є розписка про одержання судової повістки.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина 5 статті 223 ЦПК України).

Пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Із змісту пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України вбачається, що суд залишає заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; він повторно не з'явився в судове засідання; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи. При цьому слід зазначити, що належні повідомлення повинні бути два рази поспіль.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов, не дає права суду залишати позов без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 - представник позивачок ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 13 листопада 2017 року, про що свідчить розписка в явочному листі. Однак судове засідання не відбулося у зв'язку із лікарняним судді, розгляд справи відкладено на 20 грудня 2017 року.

20 грудня 2017 року судове засідання не відбулися у зв'язку із зайнятості судді у іншому судовому процесі, розгляд справи відкладено на 23 лютого 2018 року, про що сторони були повідомлені належним чином ( а.с. 130).

23 лютого 2018 року справу знято зі слухання у зв'язку з знаходження судді Майстренко О. М. в нарадчій кімнаті в складі суддів по кримінальному провадженні, розгляд справи відкладено на 17 квітня 2018 року.

Рекомендоване повідомлення з судовою повісткою на ім'я ОСОБА_1 про призначене судове засідання на 17 квітня 2018 року повернуте до суду першої інстанції у зв'язку із закінчення терміну зберігання. Судова повістка представнику ПАТ «Укрсоцбанк» вручена 02 квітня 2018 року.

17 квітня 2018 року судове засідання не відбулося у зв'язку з неявкою осіб які беруть участь у справі та розгляд справи призначено на 04 червня 2018 року.

Останнє судове засідання у справі відбулося 04 червня 2018 року, про що відповідно розписки сторони були повідомленні належним чином ( а.с. 139).

Повернення поштовим відділенням судової повістки у зв'язку із закінченням терміну зберігання не можна вважати належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, оскільки це не відповідає вимогам статті 130 ЦПК України.

Отже, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 - представник ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про судові засідання призначені на 13 листопада 2017 року та 04 червня 2018 року. Неявка позивача та її представника у вказані судові засідання не вважається повторною, оскільки вони не були призначені поспіль.

Отже, у суду першої інстанції не було підстав для застосування норм, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No.2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v.RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахування викладеного, ухвала від 04 червня 2018 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 257, 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року - скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2018 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова