Справа № 463/2051/16-ц
Провадження № 2/463/145/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участі представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири страхувальника, суд,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь 7316,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Позов мотивує тим, що 18.11.2012 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб, предметом якого є майнові інтереси страхувальника повязані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим майном внутрішні оздоблення квартири АДРЕСА_1. 26.06.2013 року відбувся страховий випадок, а саме залиття квартири АДРЕСА_1 з квартири №3, в якій проживає відповідач ОСОБА_3, у звязку із чим страхувальник ОСОБА_5 звернувся до позивача із заявою про настання страхованого випадку та виплати страхового відшкодування. 19.07.2013 року позивачем на підставі Страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, враховуючи Звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 7316,00 грн. У звязку з цим позивач в порядку ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_3, як заподіювача шкоди, в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування, оскільки сплатити таке в добровільному порядку остання відмовляється.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в позові. Додатково пояснив, що безпосередній вихід на місце заподіяння шкоди не здійснювався, оскільки згідно Договору у випадку незначного розміру відшкодування вихід не здійснюється.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Відповідач додатково пояснила, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться поверхом вище квартири №2, в якій відбулось залиття. Квартира відповідача знаходиться на 3 поверсі мансарда. У звязку з аварійністю даху будинку, в якому вона проживає, протягом 2012-2013 років, відбулось затікання дощових вод в її помешкання, а також помешкання сусідів, які проживають поверхами нижче, а тому неодноразово зверталась до ЛКП «Господар», на балансі якого знаходиться будинок, та на гарячу лінію міської ради для вирішення вказаної проблеми. У звязку з чим їхній будинок було включеного до титульного списку обєктів капітального ремонту житлового фонду. Про зазначену проблему знали усі жителі будинку. Вважає, що її вина у затопленні квартири №2 відсутня. Представлені позивачем документи на підтвердження ніби-то її вини вважає неналежними та недопустимими доказами, такими, що не доводять її вину у спричиненні шкоди. Зокрема представлений позивачем акт ЛКП «Господар» від 27.06.2013 року, про який дізналась лише в 2016 році, складено без ії присутності та без огляду її квартири, не зазначено причинного звязку між виявлено причиною залиття і заподіяною шкодою. А тому висновок про несправність сантехнічних приладів та халатне відношення до них мешканців квартири №3 як причина затоплення квартири №2 вважає хибним. Крім того, на підтвердження своїх покликань представила суду фотографії, на яких зафіксовано пошкодження її квартири після затоплення дощовими водами через аварійних дах у червні 2013 року, які судом оглянуті та долучені до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що в ході розгляду справи учасниками процесу було заявлено ряд клопотань про відкладення розгляду справи, витребування доказів, які було вирішено судом у встановленому законом порядку.

У звязку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 року.

Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.265 ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.11.2012 року між ОСОБА_6 акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ України» та ОСОБА_5 укладено договір №252А.045614 добровільного страхування майна фізичних осіб (далі - Договір), предметом якого були майнові інтереси страхувальника повязані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим майном внутрішні оздоблення квартири АДРЕСА_1 (а.с.6-16).

Згідно розділу 5 вказаного Договору, єдиним вигодонабувачем за таким є ОСОБА_7, якій на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією витягу про реєстрацію права власності №8607990 від 12.10.2005 року (а.с.22).

26.06.2013 року відбувся страховий випадок, передбачений Договором, а саме залиття квартири АДРЕСА_2 з квартири №3, в якій проживає відповідач ОСОБА_3

У звязку із чим страхувальник ОСОБА_5 26.06.2013 року звернувся до позивача із відповідною заявою про настання страхованого випадку та виплатою страхового відшкодування (а.с.17-18).

На підставі Страхового акту №130627.03/252А.045614 від 18.07.2013 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, враховуючи Звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку (а.с.24-44,68-70) позивачем здійснено виплату страхувальнику ОСОБА_5 страхового відшкодування в розмірі 7316,00 грн., що підтверджується долученою до матеріалів справи копією платіжного доручення №3170 від 19.07.2013 року (а.с.71).

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічні положення отримали своє закріплення і вс ст. 993 ЦК України, згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається зі змісту Страхового акту №130627.03/252А.045614 від 18.07.2013 року такий було прийнято на основі пакету документів поданих страхувальником, в тому числі з урахуванням ОСОБА_8 про залиття від ЛКП «Господар» від 27.06.2013 року та Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку від ТОВ «Бізнес Ассіст» Вх.№3276-31 від 16.07.2013 року.

З долученого до матеріалів справи ОСОБА_8 про залиття від ЛКП «Господар» від 27.06.2013 року встановлено, що такий складено за результатами обстеження лише квартири АДРЕСА_1, в результаті чого зроблено висновок про те, що саме мешканцями квартири №3 здійснено залиття квартири №2. Причина залиття: несправність сантехнічних приладів та халатне відношення до них мешканців квартири №3 (а.с.23).

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України, закріплено обовязок доказування, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Законодавством закріплено чотири обовязкових властивостей доказу, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності яких в сукупності, останній може бути врахований судом на підтвердження або спростування тих чи інших обставин справи.

Оцінюючи обставини справи на предмет відповідності вищевказаним положенням законодавства, суд виходить з наступного.

ОСОБА_8 про залиття від ЛКП «Господар» від 27.06.2013 року та пояснення сторони відповідача, дані в судовому засіданні, дають підстави суду робити висновок про те, що долучений ОСОБА_8 не підтверджує вину відповідача ОСОБА_3 у залитті квартири №2 та, відповідно, спричинення шкоди. Оскільки такий ОСОБА_8 було складено без попереднього огляду квартири №3, з якої ніби-то і відбулось залиття, а також без залучення при його складенні мешканців квартири №3. Крім того, при його складенні не було враховано факту аварійності даху будинку, в якому проживає відповідач ОСОБА_3 та страхувальник ОСОБА_5, внаслідок якого відбувались неодноразові затікання дощових вод в помешкання мешканців будинку №28 по вул..Пісковій у м.Львові. Вказане підтверджується долученими до матеріалів справи актом обстеження покрівлі даху будинку, складеним ЛКП «Господар» 08.07.2014 року, відповіддю Личаківської районної адміністрації ЛМР про включення будинку №28 до титульного списку обєктів капітального ремонту житлового фонду, а також представленими відповідачем ОСОБА_3 фотографіями, на яких зафіксовано пошкодження її квартири після затоплення дощовими водами через аварійних дах у червні 2013 року, які судом оглянуті та долучені до матеріалів справи (а.с.101-106,133,134).

Долучений до матеріалів справи Звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку від ТОВ «Бізнес Ассіст» Вх.№3276-31 від 16.07.2013 року (а.с.24-45) також не може вважатися належним доказом на підтвердження вини відповідача у заподіянні шкоди, оскільки таким лише встановлено розмір заподіяної шкоди, а не її заподіювача та причини завдання шкоди. Крім того, такий звіт здійснено без безпосереднього виходу за адресою заподіяння шкоди, лише на підставі представлених вихідних даних.

Зважаючи на вищевказане, суд вважає, що позивачем не доведено факту залиття квартири АДРЕСА_1 з вини відповідача ОСОБА_3, так як належних доказів, які б підтверджували цей факт до матеріалів справи не додано. А тому в задоволенні позову суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,354,355 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

В позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач ОСОБА_6 акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України»: м.Київ, вул.Артема, 40.

Відповідач ОСОБА_3: м.Львів, вул.Піскова, 28/3.

Суддя: Шеремета Г. І.