Справа № 181/88/18
Провадження № 2-о/181/3/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2018 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юр'єва О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Паньковської М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Межівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

за участю заявника ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1, заінтересована особа: Межівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначено, що його батько ОСОБА_2 помер від нещасного випадку ІНФОРМАЦІЯ_2. В свідоцтві про народження заявника батько записаний за національністю росіянин. Згідно свідоцтва про народження батька зазначено, що його дід за національністю є поляком. Таким чином вважає, що оскільки батько за національністю був поляком то і він має приналежність до польської національності. У зв'язку з бажанням отримати «карту поляка», виникла необхідність пред'явити до Посольства Республіки Польща в Україні документи, які підтверджували б його польське коріння. Однак при зверненні до посольства отримав усну відмову, мотивовану тим, що у наявних у нього документах неможливо однозначно встановити кровне споріднення. Із заявою про належність його батька до польської національності він звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, однак йому було відмовлено у вирішенні зазначеного питання з роз'ясненням, що дане питання може бути вирішено тільки в судовому порядку. Встановлення зазначеного факту необхідно для ідентифікації його, як поляка, та отримання «Карти поляка», оскільки він завжди вважав себе поляком, відзначав релігійні свята за Григоріанським календарем, може спілкуватися польською мовою, хоча й не дуже вільно, але вивчає її . Крім того, отримання карти поляка надасть йому та членам його родини можливість частіше відвідувати історичну батьківщину його предків та юридично підтвердити приналежність до польського народу.

Заявник просить суд встановити факт того, що його батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за національністю є поляком.

В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву, пояснив суду, що встановлення вказаного факту йому необхідно для ідентифікації себе як поляка та подальшого отримання карти поляка.

Представник заінтересованої особи - Межівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність.

Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_1 виданого Дмитрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області, у графі батько записано ОСОБА_2, національність - росіянин, мати - ОСОБА_4 - українка.

Однак у судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 виданого 05 квітня 1957 року, ОСОБА_2 народився у сім'ї поляка ОСОБА_5.

Таким чином встановлено, що дідусь заявника ОСОБА_5 за національністю був поляком, отже батько заявника ОСОБА_2 є сином поляка.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3.

Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов'язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту приналежності до польської національності заявникові необхідно для ідентифікації його, як поляка, та отримання «Карти поляка».

Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України, право на національність є особистим немайновим правом.

Згідно зі ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до ч.1 ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність.

Згідно з ч.2 ст.300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтями 1 та 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Статтею 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва.

Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Частиною 1 статті 11 цієї Конвенції визначено, що сторони зобов'язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім'я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року).

Як встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_1 бажає відновити своє етнічне польське походження, оскільки відзначає релігійні свята за Григоріанським календарем, може спілкуватися польською мовою, хоча й не дуже вільно, але вивчає її, згідно документів досліджених у судовому засіданні дід заявника є поляком.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заяви ОСОБА_1, оскільки обставини, на які він посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що батько заявника син поляка, отже заявник також має польське коріння та право на відновлення національності своїх предків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 11, 55, 124 Конституції України, ст. 300 ЦК України, ст. ст. 293, 294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Межівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити повністю.

Встановити факт того, що батько заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за національністю є поляком.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя: О. Ю. Юр'єв