АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/ 811/2018 р. Головуючий у 1 інстанції - Ларіонова Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Київська Русь»

про припинення зобов'язання за кредитним договором

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 р. відмовлено в позові ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Київська Русь» про припинення зобов'язання за кредитним договором.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 р. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі; припинити зобов'язання за кредитним договором, стягнути з відповідача сплачені судові витрати, у вигляді судового збору у розмірі 535,92 грн., посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 25.02.2008 р. між позивачем та АБ «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Київська Русь», було укладено кредитний договір № 7146- 45.1/8-2.

Відповідно до умов даного договору банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 8 500 000 грн., зі сплатою 17% річних, терміном до 23.02.2009 р.

Отримання позивачем кредитних коштів у сумі 8 500 000 грн. представник позивача не заперечував.

Вказані кредитні кошти були використані для придбання восьми земельних ділянок у м. Вишневе, Київської області для житлової забудови.

Вподальшому вказані ділянки ОСОБА_1 були передані відповідачу в іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Як пояснив представник позивача, що через фінансову кризу будівельна компанія до будівництва не приступила, земельні ділянки впали у ціні, що унеможливило позивача повернути кредит.

З матеріалів справи також вбачається, що 24.11.2011 р. та 28.12.2012 р. між позивачем та банком було підписано протоколи про врегулювання заборгованості за кредитом, згідно якого позивач дав згоду відповідачу на реалізацію земельних ділянок, що знаходилися в іпотеці у ПАТ «Банк «Київська Русь».

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що умови протоколу від 28.12.2012 р. ним виконано належним чином, а саме: він надав представнику відповідача довіреність, згідно якої він мав право подавати документи на виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки, що є предметом іпотеки, передав представнику відповідача оригінали договорів купівлі-продажу на земельні ділянки, що знаходяться в іпотеці, уклав з дозволу ПАТ «Банк «Київська Русь» та у присутності їх представника договори купівлі-продажу земельних ділянок за ринковою ціною, грошові кошти за якими отримав представник відповідача ОСОБА_2, тобто свої зобов'язання він виконав, а відповідач умови вказаного протоколу не виконує.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2014 р. ОСОБА_2, який працював на посаді начальника Управління забезпечення функціонування майнових активів та реалізації заставного майна Департаменту по боті з проблемними активами ПАТ «Банк «Київська Русь» визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України (заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах).

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_2 скористався довірою ОСОБА_1 та отримав від нього грошові кошти від продажу предмета іпотеки - земельних ділянок, начебто для передачі коштів в банк на погашення кредитної заборгованості. Від пред'явлення цивільного позову під час розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_1 відмовився, у зв'язку з тим, що має намір позиватися до ОСОБА_2 в порядку цивільного судочинства.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_2, не будучи уповноваженою особою Банку «Київська Русь» на отримання коштів, ввівши позичальника ОСОБА_1 в оману, в період з 8.12.2013 р. по 12.07.2013 р. заволодів належними йому грошовими коштами в особливо великих розмірах в загальній сумі 1 732002,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов»язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача пояснив, що позивач не звертався до ОСОБА_2 в порядку цивільного судочинства з позовом про стягнення вказаної суми.

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від іевної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Обгрунтовуючи позов, позивач, зокрема, посилався на те, що оскільки ним грошові кошти від продажу предметів іпотеки були передані ОСОБА_2, який на той час був працівником банку, і це відбувалось як виконання передачі коштів в банк на погашення кредитної заборгованості, то і зобов'язання ним виконано.

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що оскільки з кредитного договору, укладеного між сторонами 25.02.2008 р., вбачається, що сторони домовилися про те, що саме позичальник зобов'язаний повернути кредит, отриманий згідно з цим договором та сплатити відсотки за його користування, шляхом внесення готівки в касу кредитодавпя, або безготівковим перерахуванням з власного рахунку, остаточне погашення кредиту здійснити не пізніше 23.02.2009 року (п.2.1), тому дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

До того ж, в матеріалах справи відсутні докази внесення позивачем коштів за кредитним договором через касу банку, а також відсутні докази визнання банком факту припинення зобов'язань.

Крім того, кредитним договором № 7146-45.1/8-2 від 25.02.2008 р. не передбачено право приймання грошових коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості від третіх осіб.

Суду також не було надано доказів того, що ПАТ «Банк «Київська Русь» уповноважував ОСОБА_2 отримувати кошти від реалізації предметів іпотеки.

Суд обґрунтовано вважав, що доводи сторони позивача про те, що передачею коштів ОСОБА_2 він виконав свої зобов»язання за кредитним договором не ґрунтуються за вимогах чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 р. - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 26.01.2018 р.

Головуючий :

Судді :