Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 316/1292/17-ц Головуючий у 1 інстанції: Вільямовська Н.О.
Провадження №22-ц/778/834/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий: Маловічко С.В.

судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач ОСОБА_4 є її батьком. Вона на момент досягнення повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_7 навчається на І курсі Гуманітарного факультету Запорізького національного технічного університету на денній формі навчання за контрактом, у зв'язку з чим не має можливості працевлаштуватися і матеріально себе забезпечувати, в результаті чого потребує матеріальної допомоги від батьків. Тому просила суд стягнути з ОСОБА_4 аліменти на свою користь на період навчання у розмірі 1/4 частини з усіх доходів (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення терміну навчання, але не більше, як до досягнення 23-х років.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на період навчання у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 01.09.2017р. і до закінчення терміну навчання в учбовому закладі, але не більш ніж до досягнення позивачем 23 років. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн..

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для її вирішення, просить змінити рішення суду першої інстанції, стягнувши з нього на користь дочки аліменти в розмірі 1/8 частини його доходів на період її навчання.

ОСОБА_3 в особі адвоката Дьяченка В.В. подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відхилити її, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Справа розглянута судом першої інстанції під час дії цивільно-процесуального кодексу у редакції від 18.03.2004р. Проте 15.12.2017р. набув чинності ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017р., яким до нього внесені зміни, тому в ході апеляційного розгляду слід перевіряти дотримання судом першої інстанції вимог ЦПК України в ред. від 18.03.2004р., а здійснювати апеляційний розгляд справи та ухвалювати судове рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги слід за положеннями цивільно-процесуального кодексу у новій редакції.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що вона потребує аліментів на навчання саме в розмірі 1/4 частини всіх щомісячних доходів відповідача, а також врахував часткове визнання позову відповідачем в розмірі 1/8 частини всіх доходів щомісячно і обставини щодо наявності можливості відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу.

Проте, колегія суддів апеляційного суду у повній мірі не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, по справі було встановлено, що позивач ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5, та відповідно до свідоцтва про її народження відповідач ОСОБА_4 є її батьком (а.с.3).

Згідно Довідки № 6685 від 26.10.2017 року позивач є студенткою контрактної форми навчання ІІ курсу Гуманітарного факультету Запорізького національного технічного університету та навчається на денній формі, з терміном навчання до 30 травня 2020 року (а.с.62).

Відповідно Договору № 035-1/90 від 15.08.2016 року про надання освітніх послуг, загальна вартість навчання позивача становить 46 200 грн. (1-й навч. рік - 9 900 грн., 2-й навч. рік - 11 300 грн., 3-й навч. рік 12 100 грн., 4-й навч. рік 12 900 грн.) (а.с.24).

ОСОБА_3 проживає у гуртожитку у м. Запоріжжі, за який у 2017 році було сплачено суму у розмірі 3 300 грн., відповідач не заперечував зазначеного факту.

Відповідно квитанцій про перерахунок коштів ОСОБА_4 на рахунок ОСОБА_3 21.09.2017р. було перераховано 3 400 грн. та 06.11.2017р. суму у розмірі 2 000 грн. (а.с. 22, 47).

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу, а якщо така можливість підтверджена, то в якому розмірі, який би максимально відповідав інтересам обох сторін з урахуванням встановлених у справі обставин.

Встановлено, що відповідач має постійний доход: відповідно до довідки від 03.10.2017р. ОСОБА_4 працює на ВП «ЗАЕС» та йому нарахована заробітна плата за період з серпня 2016р. по липень 2017р. у розмірі 323 157,09 грн., без вирахування всіх відрахувань, що у середньому становить 26 929,76 грн. на місяць (а.с. 55).

Позивач зі свого боку довела, що потребує утримання у зв»язку з продовженням навчання у ВНЗ після досягнення повнолітня, оскільки навчається на денній формі навчання на контрактній основі. Ці обставини визнав і відповідач.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню, сторони не досягли компромісу: позивач просила ? частку від його доходів, а відповідач погоджувався сплачувати 1/8 частку.

Суд першої інстанції, дослідивши витрати позивача, які були визначені нею, та відкинувши деякі з них як такі, що не пов»язані з навчанням або не є необхідними, а також врахувавши наявність у відповідача на утриманні іншої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначив інший розмір - 1/6 частку від його доходу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що судом першої інстанції не було взято

до уваги той факт, що у нього на утриманні є ще одна неповнолітня дитина, чий інтерес теж повинен бути врахований при визначені розміру аліментів, а також наголошує на тому, що

за положеннями ст.ст. 198, 199 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, але суд, на його думку, визначивши аліменти у розмірі 1/6 частки від його доходу, повністю переклав цей обов»язок лише на нього.

Дослідивши вказані обставини, колегія судів апеляційного суду часткового погоджується з ними з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не було взято до уваги той факт, що у відповідача на утриманні, крім спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, народженої від другого шлюбу з ОСОБА_8, знаходиться син останньої від першого шлюбу - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, який мешкає разом з відповідачем у їх сім»ї.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що мати позивача отримує 15 755, 21 грн. на місяць без вирахування всіх обов'язкових платежів та податків, проте не було враховано, що остання також має обов»язок з утримання доньки, та не з'ясовано, яку саме суму з цього доходу вона витрачає на утримання своєї доньки - позивача у справі.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

З зазначених норм СК України випливає, що утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, повинні обоє батьків, зокрема, той з них, хто не проживає у сім»ї, за умови, що він може надавати таку допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, як батько, так і мати відповідача мають досить велику заробітну плату на місяць, а тому обоє мають можливість та повинні надавати матеріальну допомогу позивачу у рівних частках.

Так, розділивши навпіл вказаний розмір щомісячних витрат позивача 6890 грн. : 2 = 3445 грн., визначаємо, що кожний з батьків має надавати позивачу допомогу на суму 3 445 грн.

Визначивши стягнуту судом частку у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача у грошовій сумі, маємо щомісячну суму аліментів від батька у розмірі 26 900 : 6 = 4480 грн. Тобто доводи скаржника ОСОБА_4 щодо покладання більшої частини витрат на нього, в той час як матір має нести половину витрат на дитину, знайшли своє підтвердження.

Крім того, позивач не надала доказів, що мати не може надавати їй половину витрат у сумі 3 445 грн.

Разом з тим, для урівняння участі обох батьків в утриманні дочки, слід зменшити частку від доходу позивача до 1/7, що буде справедливим по відношенню до всіх учасників правовідносин. Тоді сума щомісячного утримання від батька буде складати: 26900 : 7 = 3840 грн., тобто несуттєво більше за половину суми витрат дочки. А решту витрат буде нести матір позивача.

Такий розмір аліментів ставить і матір, і батька в рівне становище з урахуванням їх доходів та наявності двох утриманців у відповідача, та за відсутності відповідних даних про членів сім»ї матері позивача, яких позивач не надала, а також не буде порушено вимоги Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», яким з 1 травня 2017р. прожитковий мінімум на повнолітню працездатну особу становить 1 624 грн. ( час подання позову до суду).

Зважаючи на вказані встановлені обставини, колегія визнає апеляційну скаргу відповідача частково обгрунтованою, тому оскаржуване рішення у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнутих на користь позивача аліментів, частку яких від доходу відповідача слід зменшити з 1/6 до 1/7, про що апеляційним судом приймається рішення у вигляді постанови.

Керуючись ст.ст. 279, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 листопада 2017 року у цій справі змінити в частині стягнутого розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки з 1/6 частки до 1/7 частки від доходу відповідача.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце роботи: цех № 17 ВП «Запорізька АЕС», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2, аліменти на період її навчання у розмірі 1/7 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 01.09.2017р. і до закінчення терміну навчання в учбовому закладі, але не більш ніж до досягнення позивачем 23 років.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Постанову складено 30 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: