Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді: Казидуб О.Г.

При секретарі: Зайцевій О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_1 про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами ,-

В С Т А Н О В И В :

10 січня 2018 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вказуючи, що постановою приватного виконавця ОСОБА_1 від 01.12.2017 відкрито виконавче провадження № 55293195, виконавчий лист Придніпровського районного суду № 711/10526/16-ц від 09.11.2017 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 15 лютого 2014 року в сумі 685483грн. 80 коп. та 6854 грн. судового збору, а всього 692338грн. 63 коп.

В ході вчинення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_2 з 30.12.1993 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_4, актовий запис про шлюб № 2731 від 30.12.1993, що підтверджується листом відділу ДРАЦС управління державної реєстрації Головного управління юстиції у Черкаській області від 12.12.2017 № 2682/3.1-04-05.

ОСОБА_4 на праві власності володіє транспортним засобом автомобіль OPEL INSIGNIA TOURER, 2014 року випуску, дата державної реєстрації 26.12.2017, обєм двигуна 1956, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру МВС України.

Зазначає, що транспортний засіб був придбаний дружиною боржника в період шлюбу з ним.

Просить суд накласти арешт на транспортний засіб автомобіль OPEL INSIGNIA TOURER, 2014 року випуску, дата державної реєстрації 26.12.2017, обєм двигуна 1956 та визначити частку ОСОБА_2 у праві спільної власності на автомобіль OPEL INSIGNIA TOURER, 2014 року випуску, дата державної реєстрації 26.12.2017, обєм двигуна 1956 в розмірі 1/2.

Приватний виконавець ОСОБА_1 в судовому засіданні подання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

ОСОБА_2 І та представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення подання в повному обсязі.

ОСОБА_6 та його представник за дорученням ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримували клопотання та не заперечували проти його задоволення.

ОСОБА_4 в судовому засіданнів судовому засіданні заперечувала проти задоволення подання.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що подання підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження № 55293195 про примусове виконання виконавчого листа № 711/10526/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 15 лютого 2014 року в сумі 685483 грн. 80 коп. та 6854грн. судового збору, а всього 692338грн. 63 коп. В ході вчинення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_2 з 30.12.1993 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_4, актовий запис про шлюб № 2731 від 30.12.1993, що підтверджується листом відділу ДРАЦС управління державної реєстрації Головного управління юстиції у Черкаській області від 12.12.2017 № 2682/3.1-04-05. ОСОБА_4 на праві власності володіє володіє транспортним засобом автомобіль OPEL INSIGNIA TOURER, 2014 року випуску, дата державної реєстрації 26.12.2017, обєм двигуна 1956, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру МВС України.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі №6-785цс15 від 06 липня 2015 року визначено, що положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням. Відповідно до п.6 ст.48 Закону стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст.60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільного майна, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Відповідно до положень ч.1 ст.355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст.ст.364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.183 ЦК України.

Відповідно до 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Відповідно до ч. 5 ст. 93 СК України за шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації.

Транспортні засоби підлягають реєстрації за фізичними та юридичними особами на підставі Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою КМУ від 07.09.1998 № 1388.

Пунктом 6 вказаного Порядку встановлено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг.

Пунктом 8 вказаного Порядку встановлено, що реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі митної декларації.

З реєстраційної картки транспортного засобу, яка наявна в матеріалах справи (лист регіонального сервісного центру в Черкаській області від 19.01.2018 № 31/23/1-136), вбачається, що за ОСОБА_4 на праві власності 26.12.2017 зареєстровано транспортний засіб на підставі Вантажної митної декларації № 902070/2017/706268 від 15.12.2017; посвідчення митниці № НК0002527 від 15.12.2017.

Згідно з частиною 2 ст. 95 СК України якщо шлюбний договір укладено подружжям, він набирає чинності у день його нотаріального посвідчення.

Оскільки шлюбним договором не можуть регулюватися питання передання у власність одного з подружжя майна, право на яке підлягає державній реєстрації, а також того, що шлюбний договір складено після оформлення правовстановлюючого документа (митну декларацію складено 15.12.2017, а шлюбний договір оформлено 17.12.2017), то транспортний засіб перебуває у подружжя на праві спільної сумісної власності.

Умови шлюбного договору не містять положень про перехід права власності на транспортний засіб від чоловіка дружині.

Боржник ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_4 не надавали доказів того, що майно належить одному з них на праві особистої власності, тобто презумпція про рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності подружжя у встановленому чинним законодавством порядку не спростована.

А тому, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, тому клопотання в частині визначення частки ОСОБА_2 у праві спільної власності на автомобіль підлягає задоволенню

Відносно вимоги приватного виконавця ОСОБА_1 про накладення арешту на автомобіль, то суд вважає в цій частині відмовити. Як вбачається із матеріалів подання, виконавець звернувся до суду з поданням в порядку ст.. 443 ЦПК України та ст.. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», проте жодна з цих норм не передбачає накладення судом арешту на майно.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.443 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_1 про накладення арешту на майно та визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами по цивільній справі № 711/10526/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу задоволити частково.

Визначити частку ОСОБА_2 в розмірі 1/2 у праві спільної власності на автомобіль OPEL INSIGNIA SPORTS TOURER, 2014 року випуску, дата державної реєстрації 26.12.2017, обєм двигуна 1956.

Решті відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 06 лютого 2018 року

Головуючий: ОСОБА_8