Справа № 161/7953/18 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/905/18 Категорія: 44 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів Федонюк С.Ю., Матвійчук Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення,

за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на ухвалу судді Луцького міськрайонного суду від 12 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення.

У своїх позовних вимогах позивачка просила суд витребувати із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно витяг про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, власницею якої вона є, усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення відповідачів з квартири за зазначеною адресою та покласти на відповідачів судові витрати по справі.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду від 12 червня 2018 року постановлено вважати позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повернути позивачці.

В поданій апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1, покликаючись на порушення суддею норм процесуального права, просила оскаржувану ухвалу судді скасувати та задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу судді суду першої інстанції - без змін, виходячи з таких мотивів.

За правилами ст. 369 ЦПК України зазначена апеляційна скарга на оскаржувану ухвалу суду щодо повернення заяви позивачеві розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву позивачці, суддя місцевого суду виходив із того, що вказані в ухвалі про залишення її позовної заяви без руху від 30 травня 2018 року недоліки не усунуто.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судді місцевого суду, оскільки вони узгоджуються з нормами процесуального права.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Луцького міськрайонного суду від 30 травня 2018 року (а.с.26)позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам п. 2 ч. 2 ст. 175 ЦПК України, а саме позивачкою не в повному обсязі зазначено дані сторін по справі. Крім того, в заяві не викладено обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, зокрема не зазначено даних про порушення будь-яких прав позивачки зі сторони відповідачів, які б слугували підставою для їх виселення з квартири, не зазначено норми закону, які є підставою для виселення відповідачів із займаної квартири. В матеріалах справи також відсутні відомості про те, хто є власником (наймачем) спірної квартири.

В цій же ухвалі судом позивачці зазначено про необхідність сплатити судовий збір за подання згаданої позовної заяви, вимоги якої є немайновими та роз'яснено, що спори про виселення не надають права на пільги щодо сплати судового збору.

01 червня 2018 року копія ухвали про залишення позовної заяви без руху від 30 травня 2018 року була надіслана позивачці для відома та виконання (а.с.27) і була отримана останньою 05 червня 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.28).

11 червня 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначила: паспортні дані відповідачів по справі; інформацію про те, що нею не подано іншого позову до цих же відповідачів з тим самим предметом спору та з тих самих підстав; перелік норм закону, які, на її думку, були порушені відповідачами. Крім того, в цій заяві позивачка зазначила про те, що вона відповідно до п. 15 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яким передбачено, що від сплати судового збору в усіх судових інстанціях звільняються фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом, є «кредитором комфортних умов проживання» і звернулась до відповідачів за посередництвом суду з грошовою вимогою сплатити судовий збір внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю. Позивачка зазначала, що нею була подана довідка Луцького міського центру зайнятості від 25 січня 2018 року № 04-14/0350342 про те, що вона є пошукачем роботи, яка є підставою для звільнення її від сплати судового збору.

Оскільки позивачка на виконання вимог ухвали судді про залишення позовної заяви без руху від 30 травня 2018 року зазначених у ній недоліків не усунула, судовий збір не сплатила, тому оскаржуваною ухвалою судді від 12 червня 2018 року подану нею позовну заяву обґрунтовано визнано неподаною та повернуто.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що за таких обставин у судді місцевого суду були передбачені законом підстави для постановлення ухвали про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачці з тих підстав, що вона не усунула недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, а саме не сплатила судовий збір.

В апеляційній скарзі позивачка зазначає, що надана нею місцевому суду згадана довідка Луцького міського центру зайнятості від 25 січня 2018 року № 04-14/0350342 про те, що вона є пошукачем роботи, є підставою для звільнення її від сплати судового збору. Крім того, предметом позову, з яким вона звернулась до суду, є захист житлових прав і нею в позовній заяві однозначно було зазначено про покладення судових витрат на відповідачів згідно з п. 15 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Позивачка вказувала також і на те, що підставою для звільнення її від сплати судового збору повністю є те, що відповідно до пп. б п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», вона є матір'ю двох дітей до 14 років, батько яких не сплачує аліментів, на підтвердження чого надала довідку Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області № 499 від 02 липня 2018 року.

Однак наведені позивачкою в апеляційній скарзі доводи не містять жодних правових підстав, передбачених ст. 379 ЦПК України, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Покликання позивачки на п. 15 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки заявлені позивачкою вимоги про виселення відповідачів в розумінні наведеного положення Закону під його дію не підпадають, так як не стосуються відшкодування шкоди заподіяної відповідачами життю та здоров'ю позивачки, а тому остання від сплати судового збору в даному випадку не звільнена, про що правильно було зазначено в оскаржуваній ухвалі суддею місцевого суду. Крім того, як вбачається із згаданої довідки Луцького міського центру зайнятості статус безробітної позивачці не надавався та виплата допомоги по безробіттю не призначалась і не виплачувалась, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати наявність у неї тяжкого майнового стану, який би міг бути підставою для звільнення її від сплати судового збору.

Не приймаються до уваги також і покликання позивачки на пп. б п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», на підставі якого, на думку позивачки, вона повністю звільнена від сплати судового збору, оскільки така підстава нею при поданні позовної заяви не зазначалась і відповідні докази на її підтвердження не подавались. Зазначена підстава для сплати судового збору позивачкою була зазначена вже у поданій апеляційній скарзі, яку апеляційний суд врахував, звільнивши її своєю ухвалою від 23 липня 2018 року від сплати судового збору за подання цієї апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, суддя першої інстанції, керуючись нормами процесуального права, обґрунтовано відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України визнав позовну заяву неподаною та повернув позивачці, оскільки останньою не було виконано вимоги ухвали суду від 30 травня 2018 року про залишення скарги без руху щодо сплати судового збору.

Отже, підстави для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права, відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Луцького міськрайонного суду від 12 червня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді