Справа № 310/5690/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дністрян О.М.,

при секретарі Уставицькій Н.М.,

за участю позивачки, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником квартири №41, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, Мелітопольської шосе, буд. 19. За вказаною адресою також зареєстрований відповідач, але там

не проживає пять років, плату за комунальні послуги не вносить, особистих речей та іншого його майна в квартирі немає, але його реєстрація перешкоджає їй в користуванні майном, оформленні субсидії. Жодних домовленостей щодо користування житловим приміщенням між нею та відповідачем укладено не було. Просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №41 у будинку №19 по Мелітопольському шосе в м. Бердянськ Запорізької області.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити.

Відповідач, сповіщений про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до суду не зявився. Позивачка надала суду заяву відповідача ОСОБА_2 про визнання позовних вимог по справі, підпис на якій засвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, р.№3802.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що знає позивачку, вона його сусідка, знає, що вона живе одна, а відповідач ОСОБА_6 давно мешкає в м. Харків, речей його в квартирі позивачки немає.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири № 41, що знаходиться в м. Бердянську по Мелітопольському шосе, будинок №19, що підтверджується договором дарування квартири від 15.12.2015р., витягом з Державного реєстру речових прав на

нерухоме майно про реєстрацію права власності №49887328 від 15.12.2015р. (а.с.4-6).

Згідно довідки, виданої Відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради №3670 від 14.08.2018 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, Мелітопольське шосеАДРЕСА_1 (а.с.20).

Як вбачається з акту про фактичне проживання громадян, складеного комісією у складі мешканців будинку №19 по Мелітопольському шосе в м. Бердянську Запорізької області, №5 від 18.07.2018 року: в квартирі №41 в будинку № 19 по Мелітопольському шосе в м. Бердянськ фактично проживає ОСОБА_1. ОСОБА_2 в даній квартирі не проживає більше 5 років (а.с.10).

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Тому право члена сімї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сімї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сімї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником.

За таких обставин судом встановлено, що відповідач є попереднім власником спірного майна, більше одного року не проживає в спірній квартирі, проте зареєстрований, а наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні, яка в ній не проживає, є перешкодою у здійсненні позивачем прав власника нерухомого майна. Крім того суд враховує заяву відповідача про визнання позову.

Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності майном, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно із ч. 6ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати

судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору, оскільки вона є інвалідом ІІ групи, а тому із відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 206, 263-265, ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд

В и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою № 41 в будинку № 19 по Мелітопольському шосе в м. Бердянську Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, у доход держави судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_7