Справа № 415/6895/17
Провадження № 2/415/403/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30.01.18 року м.Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.,

при секретарі Павлові О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ПАТ «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що він працював у ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Привільнянська».

29 вересня 2016 р. він був звільнений з роботи на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з виплатою одноразової допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітків, т.я. після переходу на пенсію не звільнився, на підставі наказу №472к від 30.09.2016 р. На день звільнення відповідач повинен був виплатити заборгованість із заробітної плати, але виплату не здійснив. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На день подання позову, заборгованість із заробітної плати йому не виплачена. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 23 678,05 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30.09.2016 р. по 25.10.2017р. в розмірі 33 733,92 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не зявилися, позовні вимоги підтримали, просили справу розглядати у їх відсутність, про що надали відповідну заяву.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло відзив на позовну заяву, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно з трудовою книжкою, заповненою 01 березня 1977 року, на підставі наказу № 472к від 30.09.2016 року, ОСОБА_1 звільнений на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, з виплатою одноразової допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітків (а.с.12).

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем до 30.09.2016 року.

Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

З довідки № 24/1040 від 08.09.2017 р., виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта Привільнянська» вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 у т.ч. з утриманнями складає 129,78 грн. (а.с.9).

З копії довідки № 24/1039 від 08.09.2017 р. вбачається, що заборгованість із заробітної плати ОСОБА_1 складає 23 678,05 грн. (а.с.8).

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 30.09.2016 р. по 25.10.2017 р. (264 дн. затримки розрахунку) становить 33 733,92 грн. (127,78 грн. - середньоденна заробітна плата х 264 днів = 33 733,92 грн).

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 43 Конституції України, ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), ст.ст. 116, 117 КЗпП України, абз. 3 п. 2, п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, Законом України «Про судовий збір», суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з ПАТ «Лисичанськвугілля» (м.Лисичанськ, вул.Малиновського, 1, код 26349191) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, іден. № НОМЕР_1, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, заборгованість із заробітної плати в розмірі 23 678 (двадцять три тисячі шістсот сімдесят вісім) грн. 05 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.09.2016 р. по 25.10.2017 р. в розмірі 33 733 (тридцять три тисячі сімсот тридцять три) грн. 92 коп.

Стягнути з ПАТ «Лисичанськвугілля» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б.Чернобривко