Справа № 212/7221/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Зазначена позовна заява, ухвалою судді від 24.09.2018 року була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, з наступних підстав:

В порушення ч.3 п. 10 ст.175 ЦПК України відсутні підтвердження заявника про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач вказуючи ІПН відповідача, не зазначає чи це ідентифікаційний код юридичної особи, який міститься в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, оскільки, як вбачається з позову відповідач є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством України. Крім того, на підтвердження цього факту не надає Витяг з зазначеного реєстру.

В порушення п. 3 ч. 3ст. 175 ЦПК України у позові відсутній обґрунтований розрахунок сум, які позичав просить стягнути з відповідача, що також є обов'язковою вимогою до позовної заяви.

Крім того, позовна заява не містить, як того вимагає ЦПК України, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

До позову додано копію Претензії, яка була адресована позивачем до відповідача, але у позовній заяві не зазначено про даний факт звернення у зв'язку з обставинами, що виникли та яку було надано відповідь. (п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК України, позовна заява має містити вказівку на фактичну підставу позову, але не вимагає посилання на норму права, що регулює дане спірне правовідношення (правова підстава позову). Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Однак, позивачем вказані вимоги не виконані.

Судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб - споживачів товарів, робіт і послуг.

Відтак, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов'язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров'я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному Законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору. А у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З позову незрозуміло чому в якості позивача по справі зазначено лише ОСОБА_2, як власника автомобілю, коли як з Наряд заказу доданого до позовної заяви вбачається, що замовником послуг є ОСОБА_4. Позивач посилається на даний доказ як на підставу позову, але не обґрунтовує участі остатнього у виниклих спірних правовідносинах.

Крім того, доказами доданими до позову не підтверджено факт отримання відповідачем від позивача коштів за замовлені послуги, а саме за ремонт автомобілю. А ні у Наряд заказі, а ні у акті виконаних робіт не міститься інформації про сплату коштів за послуги.

Крім того, слід зазначити, що суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, може скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним вмотивованим клопотанням про витребування доказів.

З огляду на вищевикладене, позивачу слід надати документ на підтвердження факту придбання ним відповідних послуг (договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов'язання, чек, касовий ордер) з зазначенням щодо вартості та сплати, оскільки зміст позову та додані до нього документи, без надання позивачем зазначених доказів, унеможливлює визначення сторін між яким виникли спірні правовідносини.

В порушення п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

В порушення п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивач не зазначив щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів вказаних доказів.

Також, у порушення ч. 2 ст. 95 ЦПК України надані копії письмових доказів належним чином не засвідчені.

Позивачем не зазначені докази в частині вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди; не надано розрахунків на підтвердження заявлених вимог щодо моральної шкоди, а саме з чого виходив позивач, вимагаючи в відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн.

Також, слід зазначити, що у позові маються розбіжності. Визначаючи ціну позову, позивачем зазначено 25 000,00 грн. як вимоги морального характеру, але у прохальній частині зазначено суму моральної шкоди 20 000,00 грн.

Позивач вважає, що за заявленими ним позовними вимогами, він звільнений від сплати судового збору згідно правил Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до частини 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, позивачем у позові заявлено вимоги, які стосуються не тільки поновлення порушеного права, а і вимога про стягнення моральної шкоди.

Враховуючи вказане та те, що позивач заявляє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, ним не сплачено судовий збір, підстав для звільнення від сплати не зазначено, а тому останньому слід сплатити за дану позовну вимогу судовий збір в сумі 704,80 гривень. Для усунення вказаних недоліків позивачу надавався строк десять днів з дня отримання копії ухвали. З матеріалів справи убачається, що копію ухвали позивач отримала 14.07.2018 року, проте недоліки позовної заяви не усунула.

Для усунення недоліків позивачу надавався строк 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху.

Згідно ч. 5 ст. 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше пяти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином, з урахування вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, а тому позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись ст. 185, ст. 260 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди і додані до неї документи, повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Н. Борис