Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 326/371/17Головуючий у 1-й інстанції Чапланова О.М.
Пр. № 22-ц/778/1620/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника прокурора області Юрченка Юрія Сергійовича на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 26 січня 2018 року у справі за позовом керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області, діючого в інтересах держави, до Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_4 про визнання рішення в частині передачі земельної ділянки незаконним, витребування земельної ділянки з незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року керівник Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області, діючи в інтересах держави, звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Борисівської сільської ради від 01.10.2015 року №12 «Про надання згоди на виділення земельних ділянок», в частині виділення ОСОБА_4 земельної ділянки із земель запасу сільської ради на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку площею 0,015 га.;

- зобов'язати ОСОБА_4 повернути територіальній громаді Борисівської сільської ради в особі Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області, земельну ділянку розміром 0,015 га, яка розташована згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.10.2015 року на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області та яка передана ОСОБА_4 згідно з актом прийому-передачі об'єкта оренди за договором б/н від 01.10.2015 року, звільнивши вказану земельну ділянку від тимчасової споруди без улаштування фундаменту, а саме дерев'яного вагончику синього кольору з двома вікнами;

- стягнути з Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області на користь прокуратури Запорізької області кошти, витрачені у 2017 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 1600 грн.;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь прокуратури Запорізької області в особі Бердянської місцевої прокуратури кошти, витрачені у 2017 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 1600 грн.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 26 січня 2018 року позовні вимоги керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області, діючого в інтересах держави, задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Борисівської сільської ради від 01.10.2015 року №12 «Про надання згоди на виділення земельних ділянок», в частині виділення ОСОБА_4 земельної ділянки із земель запасу сільської ради на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку площею 0,015 га.

Стягнуто з Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області на користь прокуратури Запорізької області кошти, витрачені у 2017 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 1600,00 грн.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання ОСОБА_4 повернути територіальній громаді Борисівської сільської ради, в особі Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області, земельну ділянку розміром 0,015 га, яка розташована згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.10.2015 року на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області та яка передана ОСОБА_4 згідно з актом прийому-передачі об'єкта оренди за договором б/н від 01.10.2015 року, звільнивши вказану земельну ділянку від тимчасової споруди без улаштування фундаменту, а саме дерев'яного вагончику синього кольору з двома вікнами; та в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь прокуратури Запорізької області в особі Бердянської місцевої прокуратури коштів, витрачених у 2017 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 1600 грн.

Відповідачі із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, заступник прокурора області Юрченко Ю.С. (а.с. 155-158) просив:

- скасувати рішення суду першої інстанції у цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання ОСОБА_4 повернути територіальній громаді Борисівської сільської ради, в особі Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області, земельну ділянку розміром 0,015 га, яка розташована згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.10.2015 року на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області та яка передана ОСОБА_4 згідно з актом прийому-передачі об'єкта оренди за договором б/н від 01.10.2015 року, звільнивши вказану земельну ділянку від тимчасової споруди без улаштування фундаменту, а саме дерев'яного вагончику синього кольору з двома вікнами; та в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь прокуратури Запорізької області в особі Бердянської місцевої прокуратури коштів, витрачених у 2017 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 1600,00 грн.;

- закрити провадження у справі в частині зобов'язання ОСОБА_4 повернути спільну земельну ділянку;

- повернути на користь прокуратури Запорізької області в особі Бердянської місцевої прокуратури кошти витрачені у 2017 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 1600,00 грн.;

- стягнути з відповідачів судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження у цій справі за вищезазначеною скаргою заступника прокурора області Юрченка Ю.С. відкрито (а.с. 164), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 166).

Відповідачі Борисівська сільська рада Приморського району Запорізької області та ОСОБА_4 подали апеляційному суду відзиви на вищезазначену апеляційну скаргу позивача (а.с. 176-178, 179-183).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 188) дану справу призначено до апеляційного розгляду в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання відповідачів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора Мошкова Д.І., а також в режимі відеоконференції пояснення представника Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області - адвоката Бучакчинського В.С. та відповідача ОСОБА_4, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі в оскаржуємій частині в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга заступника прокурора області Юрченка Ю.С. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної скарги переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що відповідачі із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, а позивач фактично оскаржує рішення суду першої інстанцій у цій справі лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

При вищевикладених обставинах, предметом апеляційного перегляду у цій справі є рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги заступника прокурора області Юрченка Ю.С. і лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача у цій справі.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача у цій справі в частині позовних вимог щодо зобов'язання ОСОБА_4 повернути територіальній громаді Борисівської сільської ради в особі Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області земельну ділянку розміром 0,015 га, яка розташована згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.10.2015 року на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області та яка передана ОСОБА_4 згідно з актом прийому-передачі об'єкта оренди за договором б/н від 01.10.2015 року, звільнивши вказану земельну ділянку від тимчасової споруди без улаштування фундаменту, а саме дерев'яного вагончику синього кольору з двома вікнами, керувався ст. ст. 4, 10, 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, та виходив із наступного.

Рішенням № 8 від 14.07.2017 року Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області вирішено достроково припинити право користування земельною ділянкою, у зв'язку з розірванням договору оренди, площею 0,015 га, яка знаходиться у користуванні на умовах оренди у ОСОБА_4 згідно договору оренди землі від 01.10.2015 року б/н, яка розташована на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку. Достроково припинити дію договору оренди землі від 01.10.2015 року б/н, укладеного з ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 0, 015 га, яка розташована на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку. Укласти з ОСОБА_4 угоду про дострокове припинення дії договору оренди землі від 01.10.2015 року б/н (а.с.96).

Рішенням № 29 від 14.07.2017 року Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області, на підставі розірвання договорів оренди б/н від 01.10.2015 року, рішення 52-ої сесії шостого скликання №12 від 01.10.2015 року «Про надання згоди на виділення земельних ділянок» визнано таким, що втратило чинність в частині надання громадянам згоди на виділення земельних ділянок на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку, зокрема ОСОБА_4, площею 0, 015 га (а.с.97).

31.07.2017 року між орендодавцем - Борисівською сільською радою, та орендарем - ОСОБА_4 укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди землі б/н від 01.10.2015 року відповідно до якої сторони прийшли до взаємної згоди, відповідно до рішення №8 від 14.07.20107 року «Про дострокове припинення договору оренди землі від 01.10.2015 р. б/н (орендар ОСОБА_4; земельна ділянка розташована на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області на стоянці «Автотурист»; для організації відпочинку)» достроково розірвати договір оренди землі від 01.10.2015 року б/н, укладений з ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 0, 015 га, яка розташована на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області на стоянці «Автотурист» для організації відпочинку. Повернення об'єкта оренди здійснюється на підставі акта прийому-передачі у термін до 14.08.2017 року (а.с.98).

Згідно із актом приймання-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за рішенням Борисівської сільської ради від 14 липня 2017 року №8, складеним 31.07.2017 року, ОСОБА_4 - орендар, та Борисівська сільська рада - орендодавець, склали цей акт приймання-передачі об'єкта оренди про наступне: 1. На підставі договору оренди № б/н від 01.10.2015 року між Орендарем і Орендодавцем, Орендар передає земельну ділянку для організації відпочинку площею 0, 015 га, розташовану на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області на стоянці «Автотурист», а Орендодавець приймає вищевказану земельну ділянку до земель запасу Борисівської сільської ради. 2. Земельна ділянка придатна для використання. 3. Земельна ділянка вільна від об'єктів нерухомого майна (а.с.99).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із достроковим розірванням договору оренди землі б/н від 01.10.2015 року, укладеного між Борисівською сільською радою та ОСОБА_4, спірна земельна ділянка загальною площею 0, 015 га, яка розташована на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області на стоянці «Автотурист», передана 31.07.2017 року Орендарем - ОСОБА_4, Орендодавцю - Борисівській сільській раді Приморського району Запорізької області, якою вказану земельну ділянку прийнято до земель запасу.

Відповідно до пункту 3 акта приймання-передачі даної земельної ділянки від 31.07.2017 року, в цьому пункті необхідно зазначити, що знаходиться на земельній ділянці (не зайнята, опис об'єктів, в чиїй власності вони перебувають). Згідно із вказаним актом земельна ділянка передана вільною від об'єктів нерухомого майна. У вказаному акті не зазначено, що на земельній ділянці під час її повернення Борисівській сільській раді знаходились будь-які об'єкти, в тому числі і рухомі.

За поясненнями відповідачки спірна земельна ділянка була передана нею Борисівській сільській раді вільною від будь-якого майна. Тимчасова споруда, яка знаходилась на земельній ділянці, на момент передачі була демонтована та вивезена з земельної ділянки за її вказівкою найманими нею працівниками.

За поясненнями представника Борисівської сільської ради земельна ділянка ОСОБА_4 звільнена від тимчасової споруди та повернута, претензій до неї сільська рада не має.

Доказів у підтвердження того, що на момент повернення відповідачкою земельної ділянки Борисівській сільській раді на ній знаходилось будь-яке рухоме або нерухоме майно, позивачем не надано.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції - таким, що ухвалено з додержанням вимог закону, є правильним та законним.

З 15.12.2017 року набрала законної сили нова редакція ЦПК України, якою суд першої інстанції керувався в силу вимог п.п.8,9 Перехідних положень останнього, та якою має керуватись апеляційний суд також при апеляційному перегляді цієї справи.

Доводи апеляційної скарги заступника прокурора області Юрченка Ю.С., як особи, яка подала апеляційну скаргу, є такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції в оскаржуємій частині рішення у цій справі, а лише відображають позицію останнього, висловлену у цій справі.

Оскільки, підстави для закриття провадження, передбачені ст. 255 ЦПК України в редакції чинній з 15.12.2017 року, в частині вищезазначених позовних вимог у цій справі у суду першої інстанції були відсутні.

Так як позивач від них у суді першої інстанції не відмовлявся, хоча судом першої інстанції представникові прокурори у судовому засіданні роз'яснювалось таке право, передбачене ЦПК України, а також наслідки цієї відмови (повернення 50% судового збору, сплаченого при поданні відповідного позову), передбачені ст. 142 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, що особами, які беруть участь у цій справі, в апеляційному суді не спростовувалось.

У своїй апеляційній скарзі апелянт наполягав на тому, що у суду першої інстанції були наявні саме підстави не для відмови, а для закриття провадження у цій справі у вищезазначеній частині вимог позивача за власною ініціативою саме на підставі ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12,2017 року (відсутність предмета спору).

Проте, ці висновки апелянта є помилковими. Оскільки, у даному випадку предметом спору у цій справі є вищезазначена земельна ділянка, а не її повернення.

Вищезазначена земельна ділянка наявна в натурі, не знищена, тобто остання існує в природі та в цивільному обороті.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Додаткові помилкові посилання суду першої інстанції в оскаржуємій частині рішення у цій справі «про відсутність предмету спору» не можуть бути підставою для скасування апеляційним судом у цій справі правильного по суті рішення в оскаржуємій частині за вищезазначеною апеляційною скаргою.

Оскільки, останні не є порушеннями норм процесуального права, передбаченими ст. 376 ч. ч. 2,3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, які призвели до неправильного вирішення справи в частині вказаних позовних вимог позивача, та не є такими, що є обов'язковими для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині та ухвалення нового.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки, в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у цій справі відсутні, у тому числі апелянтом не надані.

У разі саме відмови у задоволенні вищезазначених позовних вимог позивача у цій справі в оскаржуємій частині рішення, які позивач підтримував та на яких позивач у суді першої інстанції наполягав, судом першої інстанції також правильно було з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат, пов'язаних із розглядом судом першої інстанції цієї частини позовних вимог у сумі 1600,00 грн., а саме: останні залишено за позивачем, у компенсації останніх за рахунок відповідача ОСОБА_4 у цій справі відмовлено.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміні.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі відмови апелянту у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідачів у цій справі будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору у розмірі 4800,00 грн. (а.с. 159), сплаченого при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне на майбутнє роз'яснити особам, які беруть участь у цій справі, що позивач у суді першої інстанції міг би не підтримати у цій справі позовні вимоги у вищезазначеній частині унаслідок їх задоволення відповідачем після пред'явлення позову, і суд першої інстанції за заявою позивача міг би присудити судовий збір у сумі 1600,00 грн., сплачений за них при подачі вищезазначеного позову до суду у цій справі, з відповідача на підставі ст. 142 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Керуючись ст.ст. 12, 141-142, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384, п.п.8,9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора області Юрченка Юрія Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 26 січня 2018 року у цій справі в оскаржуємій частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення суду апеляційної інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови у цій справі апеляційним судом складено 05 травня 2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.