Справа № 369/3349/17 Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/287/18 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 5 15.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Опришка П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельне товариство «Шуліка» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельне товариство «Шуліка» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року представник ОК «ГБТ «Шуліка» звернувся до суду із цим позовом, мотивуючи його тим, що обслуговуючому кооперативу на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 2,4462 га по АДРЕСА_1, Києво-Святошинського району, з цільовим призначенням для колективного гаражного будівництва.

Вказує, що частину цієї ділянки, а саме 0,0387 га, самовільно захопив відповідач ОСОБА_2 та побудував житловий будинок, господарські будівлі і огородив бетонним парканом, що, на його думку, порушує права кооперативу як належного землекористувача.

Тому просив зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні вказаної земельної ділянки шляхом зобов'язання відповідача знести самовільно збудовані ним житловий будинок, господарські будівлі та бетонний паркан, на самовільно захопленій ним частині земельної ділянки, зобов'язати відповідача відновити межі земельної ділянки, повернувши у ОК «Гаражно-будівельне товариство «Шуліка» частину захопленої земельної ділянки площею 0, 0387 га., а також стягнути з відповідача на користь кооперативу судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, представник банку подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги усіх письмових доказів, які підтверджують факт самовільного захоплення частини земельної ділянки кооперативу, тому вважає висновок суду про відмову у задоволенні позову безпідставним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів самовільного захоплення відповідачем частини земельної ділянки кооперативу та порушення його прав, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 06 від 11 січня 2000 року ОК «ГБТ «Шуліка» на праві постійного користування належить земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею 2,4462 га, цільове призначення земельної ділянки - для колективного гаражного будівництва.

З матеріалів справи також вбачається, що Державною інспекцією сільського господарства в Київській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства гр. ОСОБА_2 та складено акт обстеження земельної ділянки від 26 грудня 2016 року, № 04-19/57. За результатами обстеження встановлено, що на частині земельної ділянки площею 0,0387 га побудований житловий будинок, господарські будівлі і огороджені бетонним парканом та самовільно зайнята ОСОБА_2, та у наслідку встановлено порушення ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Проте, складений акт не містить графічних матеріалів, обмірів земельних ділянок, а також вихідних даних, на підставі яких інспекція дійшла висновку про самовільне захоплення частини земельної ділянки ОСОБА_2

Разом з тим, з фотокопії витягу з витягу про державну реєстрацію прав КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської ради Київської області» від 13.09.2012 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником гаражу № НОМЕР_1 площею 68,9 кв. м. у ОК «ГБТ «Шуліка» відповідно до рішення виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 10 липня 2012 року (а.с.81). Вказане рішення сільської ради не оспорене та не скасоване.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 91 Земельного кодексу України встановлено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Виходячи зі змісту ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог про знесення нерухомого майна відповідача, право власності на яке зареєстроване у встановленому законом порядку, тому місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельне товариство «Шуліка» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: