Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 381/2028/15-ц

провадження № 61-13834св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Дмитрієвої Л. Д., Олійника В. І., Мельника Я. С., від 29 березня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»(далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 при сприянні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шляхом вчинення службового підроблення банківських документів, за період з червня по вересень 2012 року незаконно винесли з грошового сховища банку грошові кошти на суму 9 314 586,00 грн. За вказаним фактом щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 за ознаками злочинів статей 366, 191 КК України було порушено кримінальну справу. 28 квітня 2014 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 було визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених статями 191 та 366 КК України. Цивільний позов прокурора в інтересах АТ «Ощадбанк» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної суспільно небезпечними діяннями в розмірі 9 314 586,00 грн був задоволений. 10 листопада 2014 року ухвалою Апеляційного суду Київської області зазначений вирок було змінено, а саме: дії ОСОБА_1 були перекваліфіковані з частини 5 статті 27, частини п'ятої статті 191, частини першої статті 366 КК України на частину першу статті 367 КК України України (в редакції від 07 квітня 2014 року). Вирок стосовно цивільного позову скасований і справа направлена в цій частині на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Отже, до матеріальної відповідальності винні працівники судом притягнуті не були. Та нанесена майнова шкода банку так і не відшкодовувалася. Таким чином, оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вчинили злочин при виконанні своїх службових обов'язків, то відповідно до частини третьої статті 134 КЗпП України вони несуть повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини. Ураховуючи наведене просили суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь банку матеріальну шкоду в сумі 9 314 586, 00 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року закрито провадження у справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному провадженні.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між тими самими сторонами вже вирішений спір з тих самих підстав і про той самий предмет, оскільки ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2014 року в задоволенні позову ПАТ «Державний Ощадний» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої діями працівника які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, за результатами розгляду кримінального провадження № 11 кп /780/593/14 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 березня 2016 року ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У квітні 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив ухвалу суду першої та апеляційної інстанцій скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що Фастівська міськрайонна прокуратура Київської області таПАТ «Державний ощадний банк України» звернулися до суду з різними позовами, визначивши свої правові підстави для звернення до суду, хоча і предмет позовів є однорідним. Зокрема, у вищезазначених цивільних справах різні позивачі. Фастівська міськрайонна прокуратура Київської області звернулася з позовом до суду в межах відшкодування шкоди, завданої злочином в порядку статей 36 та 128 КПК України, що було встановлено вироком суду, а ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся з позовом про відшкодування банку матеріальної шкоди, завданої службовими особами банку при виконанні трудових обов'язків, виходячи саме з вимог статей 130, 134, 232 КЗпП України. При перегляді вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2014 року ухвалою Апеляційний суд Київської області від 10 листопада 2014 року було перекваліфіковано дії ОСОБА_1 на статтю 367 КК України, як службову недбалість. Таким чином, керуючись цим висновком апеляційного суду, банк звернувся до суду з позовом про притягнення ОСОБА_5 до матеріальної відповідальності, як до працівника банку, оскільки шкода банку була завдана діями їх працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Зазначав, що апеляційним судом в порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України не було всебічно з'ясовано всі фактичні обставини справи, чим позбавлено ПАТ «Державний ощадний банк України» прав, передбачених зазначеними норами трудового права щодо стягнення державних коштів з усіх осіб, які перебували з банком у трудових відносинах і вчинили при їх виконанні указані злочинні дії.

У червні 2016 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначила, що ухвала Апеляційного суду Київської області від 29 березня 2016 року є законною і обгрунтованою, оскільки судом апеляційної інстанції достовірно встановлено, що спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже був предметом судового розгляду і за позовними вимогами ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо неї ухвалене судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені статтею 205 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали).

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали), суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Судами встановлено, цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі ПАТ «Державний ощадний банк України» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної суспільно небезпечними діяннями в розмірі 9 314 586, 00 грн до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2014 року задоволено (а.с. 96-98).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2014 року вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2014 року змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з частини п'ятої статті 27, частини п'ятої статті 191, частини першої статті 366 КК України на частину першу статті 367 КК України в редакції 07 квітня 2014 року). Відмовлено в задоволенні цивільного позову щодо ОСОБА_1 вирок у частині цивільного позову, заявленого до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 99-106).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2015 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 207 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2015 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Отже, висновок судів про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали) є передчасним.

Зазначені позови заявлені з різних підстав. Прокурор в інтересах держави в особі ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся з цивільним позовом про відшкодування майнової шкоди, заподіяної суспільно небезпечними діяннями в розмірі 9 314 586, 00 грн до ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у межах кримінального провадження відповідно до частини першої статті 129 КПК України, з підстав передбачених статтею 1166 ЦК України. У цій справі банк у своєму позові керувався нормами трудового законодавства, зокрема приписами частини третьої статті 134 КЗпП України, які передбачають відшкодування шкоди, завданої діями працівника, які мають ознаки діянь переслідуваних у кримінальному порядку.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Наведені обставини не дають підстав для висновку, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Отже, висновок судів про тотожність предмета спору, що стало наслідком закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали) є передчасним.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, є підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 березня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта