Справа № 216/3765/16-ц
Провадження № 2/216/229/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2018 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Нестеренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», третя особа ОСОБА_2, про захист прав споживача, стягнення штрафу, відшкодування майнової та моральної шкоди й за зустрічним позовом акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», третя особа ОСОБА_2, про захист прав споживача, стягнення штрафу, відшкодування майнової та моральної шкоди й за зустрічним позовом акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Із матеріалів цієї справи випливає, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом 28 липня 2016 року (т. 1, а. с. 1-3).

Згідно із протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області зазначена цивільна справа перебувала на розгляді суддів Черкасенко Т.Г., Бутенко М.В., Бондарєвої О.І., а 21 серпня 2017 року передана на розгляд судді Онопченку Ю.В. (т. 1, а. с. 22, 28, 198, 210).

Таким чином, указана справа розглядається судом більше двох років, зокрема останнім складом суду більше одного року.

За період з 21 серпня 2017 року до 18 жовтня 2018 року розгляд справи пять разів відкладався судом у звязу з неявкою в судові засідання представника відповідача ОСОБА_3, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судових засідань. При цьому лише тричі останній повідомляв суд про причини неявки, однак жодних доказів на підтвердження поважності причин усіх пяти своїх неявок суду не надав (т. 1, а. с. 212, 214, 225-226, 230; т. 2, а. с. 47, 136, 150).

Разом з тим за вказаний період представником відповідача ОСОБА_3 заявлялась численна кількість клопотань про витребування інформації, витребування доказів, виклик і допит свідків, призначення експертизи, ознайомлення з матеріалами справи, які судом були розглянути й майже всі задоволені.

12 березня 2018 року у звязку з неявкою свідків у судове засідання та з метою дотримання розумних строків розгляду справи судом відповідно до положень ст. 228 ЦПК України було змінено порядок дослідження доказів і розпочато дослідження зібраних у справі письмових доказів.

При цьому судом паралельно неодноразово викликались у наступні судові засідання заявлені представником відповідача ОСОБА_3 свідки й допитувались ті з них, які зявлялись до суду.

07 вересня 2018 року судом було закінчено дослідження наявних у справі письмових доказів, однак у звязку з наполяганням представника відповідача ОСОБА_3 у черговий раз викликати свідків у судовому засіданні було оголошено перерву для виклику таких свідків і запропоновано учасникам справи підготуватись до судових дебатів, ураховуючи тривалий час розгляду справи, зясування майже всіх обставин справи, закінчення 07 листопада 2018 року у головуючого в цій справі повноважень на здійснення правосуддя та недоцільність за таких обставин передавати справу на новий розгляд іншому судді.

Проте одразу після судового засідання 07 вересня 2018 року представником відповідача ОСОБА_3 було подано до суду два клопотання, в одному з яких останній просив не переходити до дослідження матеріалів справи (на той час повністю досліджених судом у його присутності) і судових дебатів, дотримуватись встановленого порядку та допитати двох свідків (викликаних черговий раз у наступне судове засідання), а в другому не закінчувати розгляд справи до отримання відповіді на повторний запит адвоката ОСОБА_4, який не є учасником справи (т. 2, а. с. 101, 102).

10 вересня 2018 року представник відповідача ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи та отримав повістки для передачі вказаним свідкам (т. 2, а. с. 107, 108, 109).

04 жовтня 2018 року представник відповідача ОСОБА_3 знову звернувся до суду з клопотаннями про долучення до матеріалів справи письмових доказів (зокрема відповіді на зазначений запит адвоката), витребування інформації та витребування доказів, які судом було задоволено, у звязку з чим, після допиту свідка, оголошено перерву в судовому засіданні до 11 жовтня 2018 року 10.00 год. (т. 2, а. с. 118, 120, 121).

11 жовтня 2018 року представник відповідача ОСОБА_3 особисто подав зранку до суду чергове клопотанням про витребування інформації, при цьому сам у судове засідання на 10.00 год. не зявився (т. 2, а. с. 135).

Разом з тим інший представник відповідача ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій зазначив, що представник ОСОБА_3 не може зявитись у судове засідання через перебування в заторі, що є поважною причиною, докази на підтвердження цього будуть надані в наступному судовому засіданні, тому просив розгляд справи відкласти, оскільки він (ОСОБА_5К.) не може брати участі в справі, тому що не має з собою справи та не уповноважений сьогодні представляти інтереси в даній справі (т. 2, а. с. 136).

У звязку з цим судом було продовжено перерву в судовому засіданні до 12 жовтня 2018 року 10.00 год., про що 11 жовтня 2018 року об 11 год. 04 хв. було повідомлено представника відповідача ОСОБА_5 та для передачі представнику відповідача ОСОБА_3 (т. 2, а. с. 139).

12 жовтня 2018 року представник відповідача ОСОБА_3 особисто подав зранку до суду відзив на позов (без додержання вимог ч. ч. 3, 4, 5, 7 ст. 178 ЦПК України) і повідомлення про те, що він не може зявитись до суду через перебування у відрядженні в м. Дніпрі, а інший представник не обізнаний досконало із матеріалами справи, у звязку з чим переконливо просив черговий раз розгляд справи відкласти та повідомити про наступний розгляд завчасно, не раніше ніж за 5 днів відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 ЦПК України, не вчиняти дій з розгляду справи, на наступне судове засідання зобовязується зявитись. Крім того, останній у вказаному повідомленні зазначив, що про це судове засідання він дізнався лише о 17.00 год. 11 жовтня 2018 року (т. 2, а. с. 140-147, 150).

У звязку з цим судом було продовжено перерву в судовому засіданні до 17 жовтня 2018 року, про що 12 жовтня 2018 року о 10 год. 15 хв. було повідомлено представника відповідача ОСОБА_5 та для передачі представнику відповідача ОСОБА_3 із одночасним попередженням про обовязковість явки представника підприємства, оскільки в разі неявки такого справу буде розглянуто за його відсутності (т. 2, а. с. 153).

17 жовтня 2018 року представник відповідача ОСОБА_3 подав до суду заяву про відвід судді Онопченка Ю.В. з підстав його необєктивності, упередженості та заінтересованості в результаті розгляду справи, оскільки суддя бажає якнайшвидше її розглянути, тому просив відвід задовольнити та передати справу на розгляд іншому судді.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (головуючий суддя Онопченко Ю.В.) від 17 жовтня 2018 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Онопченка Ю.В. визнано необґрунтованою та передано для розгляду іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (головуючий суддя Биканов І.Р.) від 18 жовтня 2018 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Онопченка Ю.В. у вказаній справі було відмовлено у звязку з безпідставністю заявленого відводу.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що перебуваючи на стадії закінчення зясування обставин справи та перевірки їх доказами, представники відповідача ОСОБА_3 і ОСОБА_5, будучи обізнаними про необхідність готовності до стадії судових дебатів, почали відверто вчиняти дії, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання завершенню розгляду справи.

Так, 04 жовтня 2018 року представник відповідача ОСОБА_3 у порушення вимог ст. 209 ЦПК України звернувся до суду з клопотаннями про долучення до матеріалів справи письмових доказів, витребування інформації та витребування доказів, які судом було задоволено з метою забезпечення повного, всебічного та обєктивного зясування обставин справи.

11 та 12 жовтня 2018 року представник відповідача ОСОБА_3 зранку подавав до канцелярії суду зазначені вище документи, однак у судові засіданні, які призначались на 10.00 год., не зявлявся. При цьому жодних доказів на підтвердження поважності причин свої неявки в указані судові засідання останній суду не надав.

Доводи представників відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про неможливість участі в розгляді цієї справи представника ОСОБА_5 спростовуються наявною в матеріалах справи довіреністю на імя останнього та його участю в судових засіданнях, зокрема 31 травня та 06 серпня 2018 року (т. 2, а. с. 72, 73-75, 77, 84-85).

Крім того, 17 жовтня 2018 року представником відповідача ОСОБА_3 заявлено завідомо безпідставний відвід головуючому судді Онопченку Ю.В.

Встановивши такі обставини, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, є: верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Зміст цих засад розкритий у статтях 10, 11, 12, 13, 44, 121, 210 ЦПК України.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обовязків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Аксой проти Туреччини» («Aksoy v. Turkey») і «Кудла проти Польщі» («Kudla v. Poland») стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні доступність засобу юридичного захисту, здатного забезпечувати втілення в життя змісту конвенційних прав і свобод, незалежно від того, у якій формі вони закріплені в національному правовому порядку. Засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача.

Згідно із правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. п. 66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «…сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції…».

Статтею 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Суд зобовязаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обовязків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Статтею 144 ЦПК України передбачено такі види заходів процесуального примусу:

1) попередження;

2) видалення із залу судового засідання;

3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;

4) привід;

5) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обовязків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Згідно із ч. 3 ст. 148 ЦПК України у випадку невиконання процесуальних обовязків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

З огляду на наведене суд вважає, що зазначені вище дії представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_5 свідчать про свідоме зловживання останніми своїми процесуальними правами, які направлені на безпідставне затягування розгляду справи, що суперечить завданню цивільного судочинства.

Також суд враховує, що під час попередніх судових засідань, які фіксувались звукозаписувальним технічним засобом, головуючий у справі неодноразово звертав увагу учасників справи на необхідність завершення розгляду справи з огляду на тривалий час її розгляду та закінчення у головуючого в цій справі повноважень на здійснення правосуддя.

Крім того, під час розгляду заявленого представником відповідача ОСОБА_3 відводу судді представник позивача також наголошував на тому, що такі дії представника відповідача є зловживанням процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи.

При цьому суд не вдається до оцінки процесуальної поведінки представника відповідача ОСОБА_3 та участі в судових засіданнях представника відповідача ОСОБА_5 під час розгляду справи іншим складом суду (т. 1, а. с. 74, 79, 84, 94, 146-148, 154, 181, 190, 194-196), однак враховує їх в сукупності з наведеними вище обставинами.

Ураховуючи все наведене вище, у звязку з недобросовісним використанням представниками відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_5 наданих їм законом процесуальних прав, з метою запобігання в подальшому зловживання останніми своїми процесуальними правами, суд вважає за необхідне з огляду на відвертість і вчинення таких дій двома представниками застосувати саме до відповідача захід процесуального примусу у виді максимального розміру штрафу в сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5 286 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 143, 144, 148 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати дії представників акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зловживанням процесуальними правами.

Застосувати до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», , місцезнаходження: 49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, буд. № 22, захід процесуального примусу у виді штрафу в сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 5 286 (пять тисяч двісті вісімдесят шість) грн, який стягнути з останнього в дохід державного бюджету.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку, однак її оскарження не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Онопченко