Справа № 510/2103/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.,

-за участю секретаря Аждер В.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області, Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Світанок» с. Плавні Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача Плавнівської сільради позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача СВК «Світанок» позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив про розгляд справи без його участі.

Позивач на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справи у її відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту на імя позивача та її іпн; копія посвідки про народження ОСОБА_2 (рос. мовою); копія свідоцтва про укладання шлюбу; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, витяг з газети; копія свідоцтва про право власності на майновий пай; довідка виконавчого комітету Плавнівської сільської ради від 08.08.2016 р.; копія довідки про нормативно-грошову оцінку земельної частки (паю); постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.09.2017 р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась із відповідними вимогами та просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її батькові ОСОБА_3 належало:

-земельна частка (пай) розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах в СВК «Світанок» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0107551.

-майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 00023 від 12.09.2016 р.

На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 20.03.1997 р. - помер. Спадкоємство після смерті ОСОБА_3 здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_1, позивачка по справі. Інших спадкоємців, які б мало право на обовязкову частку у спадщині після смерті спадкодавця не має. Після смерті ОСОБА_3 ніхто із спадкоємців до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, однак позивачка прийняла спадщину фактично, вступом в управління та володіння спадковим майном. Так, після смерті спадкодавця, позивачка продовжила розпоряджатися спадковим майном, утримувати документи на майновий пай у себе та обробляти земельну частку (пай) тощо.

Враховуючи вищенаведене пізніше позивачка звернулася до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з порушенням 6-місячного строку, однак у цьому випадку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий майновий пай, про що нотаріусом винесено вмотивовану постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину від 21.09.2017 р. Після смерті ОСОБА_3, це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельну частку (пай) і майновий пай, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці відсутні, представники відповідачів не заперечували, щоб позивачка оформила право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця на своє ім'я.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки ОСОБА_3 помер у 1997р. ( до набрання чинності ЦК України 2003р.), а позивачка фактично прийняла спадщину після його смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого.

Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, причому ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, позивачка у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 529 ЦК УРСР). Вона у передбачений законом строк не звернулася до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, однак після смерті ОСОБА_3 позивачка продовжила розпоряджатися спадковим майном, отже відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (утримання у себе документів на майновий пай, обробка земельної частки (паю) тощо). В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості у звязку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р., однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки позивачка не змогла надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на спадковий майновий пай, правовстановлюючий документ щодо спадкової земельної частки (паю) було втрачено та було анульовано у встановленому законом порядку, а на підставі копій цих документів нотаріус не може оформити та видати свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця, у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті. У випадку смерті власника нерухомого майна, первинну реєстрацію права власності на яке не було проведено та правовстановлюючий документ на яке відсутній, питання про перехід права власності на це нерухоме майно до спадкоємця повинно вирішуватися у судовому порядку.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на земельну частку (пай) і майновий пай з підстав прийняття спадщини за законом в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР 1963р., ст. ст. 15, 328, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

- право на земельну частку (пай) розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах в СВК «Світанок» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0107551.

-майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 00023 від 12.09.2016 р.,

після смерті ОСОБА_3, померлого 20.03.1997 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков