Справа № 565/1889/17
Провадження № 2/565/90/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковальчук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Зокрема, позивачка просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею і ОСОБА_2 та зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 16 червня 2002 року (актовий запис №130 від 16 червня 2002 року) та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 (одної другої) частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з доводами ОСОБА_1 в останні роки спільне життя у неї з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, у зв'язку з чим вони не проживають разом як сім'я і їх шлюб існує лише формально. Позивачка вважає, що за таких обставин збереження сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 ухиляється від свого обов'язку щодо матеріального забезпечення малолітніх дітей. При цьому позивачка зазначила, що відповідач офіційно працевлаштований на Рівненській атомній електричній станції, має стабільний заробіток і тому має змогу сплачувати аліменти у вказаному нею розмірі. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_1 просила суд врахувати, що малолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дитиною-інвалідом та потребує належного догляду, а також те, що ОСОБА_2 не має іншої родини, інших неповнолітніх чи малолітніх дітей та не має на утриманні інших осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку.

14 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_2 подав у суд письмову заяву, в якій зазначив, що він визнає позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, так як на теперішній час примирення подружжям не досягнуто, а також погоджується сплачувати в користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей: дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 40 (сорок) відсотків заробітної плати.

У подальшому позивачка змінила розмір позовних вимог. Так, у письмовій заяві від 21 листопада 2017 року ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб, укладений нею із ОСОБА_2, оскільки примирення подружжя неможливе, та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 40 (сорок) відсотків, тобто 2/5 (дві п'ятих) частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову в суд і до досягнення дітьми повноліття.

У судове засідання сторони не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені судом про час, дату і місце розгляду даної справи. У письмових заявах від 13 листопада 2017 року і від 21 листопада 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно клопотали про розгляд даної справи без їх участі на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши і оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в цілому і кожен доказ окремо на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв'язку у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягає задоволенню в повному обсязі з врахуванням зміни розміру заявлених вимог.

Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах і нормах права, що підлягають застосуванню в даному випадку.

Із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 16 червня 2002 року, слідує, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 одружились 16 червня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 16 червня 2002 року зроблено запис за №130.

В період цього шлюбу у сторін народилися діти, які на момент вирішення спору є малолітніми: ІНФОРМАЦІЯ_1 року - дочка ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року - син ОСОБА_4. Наведені обставини підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 06 січня 2005 року (відповідний запис за №05 від 06 січня 2005 року), свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 19 червня 2012 року (відповідний актовий запис №302 від 19 червня 2012 року).

Зі змісту позову та письмових заяв сторін від 13 листопада 2017 року і від 21 листопада 2017 року судом встановлено, що спільне життя між подружжям ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не склалося через різні погляди на життя, сторони фактично не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою, їх шлюб існує формально. На теперішній час примирення подружжя не наступило.

Наведені обставини свідчать, що сім'я ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично не існує, подальше шлюбне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін. ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у письмових заявах від 13 листопада 2017 року і від 21 листопада 2017 року відповідно підтвердили наявність в них обопільної згоди на припинення їх шлюбних відносин. Відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сім'єю сторони не бажають, тому за таких обставин їх шлюб не може бути збереженим.

Отже, зазначені фактичні обставини доводять обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Судом також встановлено, що позивачка одноособово здійснює догляд за малолітніми дітьми: дочкою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та їх матеріальне забезпечення.

Посвідчення серії ААГ №021276, видане управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області 19 червня 2013 року, свідчить, що малолітній син сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дитиною-інвалідом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей аргументовані невиконанням ОСОБА_2 батьківського обов'язку щодо утримання малолітніх дітей, відсутністю в нього інших утриманців, а також його працездатністю, наявністю стабільного заробітку і фінансовою спроможністю щомісячно надавати матеріальну допомогу своїм малолітнім дітям у розмірі 2/5 (дві п'ятих) частини заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Зазначені обставини відповідачем не спростовані. Доказів, які б свідчили протилежне, ОСОБА_2 суду не надано.

При вирішенні даної справи до спірних правовідносин суд застосував наступні правові норми.

Згідно з ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Слідуючи вимогам ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, (батька), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому підлягає прийняттю.

Визнання позову відповідачем, а також визнані обставини щодо недосягнення подружжям примирення, неможливості збереження їх шлюбу, фактів працездатності і фінансової спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 2/5 (дві п'ятих) частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття, та відсутності в нього інших утриманців у своїй сукупності та взаємозв'язку вказують на обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Отже, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам сторін.

Окрім цього, з врахуванням встановлених обставин суд вбачає наявність законних підстав для стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання малолітніх дітей: дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2/5 (дві п'ятих) частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.150, ст.180, ч.3 ст.181, ст.ст.182, 183, ч.1 ст.191 СК України, керуючись ч.1 ст.5, ст.12, ч.ч.1-3 ст.13, ч.ч.1, 5-7 ст.81, ч.1 ст.82, ч.ч.1, 6 ст.141, ч.4 ст.206, п.2 ч.1 і ч.3 ст.258, ч.ч.1, 2 ст.259, ст.ст.233-265, ч.ч.1, 2 ст.273, ч.1 ст.354, ст.355, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, яка проживає у квартирі АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, до ОСОБА_2, який проживає у квартирі АДРЕСА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 16 червня 2002 року, актовий запис за №130 від 16 червня 2002 року, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2/5 (дві п'ятих) частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя О.І.Горегляд