АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 619/3041/17 Головуючий суддя І інстанції Нечипоренко І. М.
Провадження № 22-ц/790/842/18 Суддя доповідач Кругова С.С.
Категорія: Спори, що виникають із земельних правовідносин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,Маміної О.В.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу №619/3041/17 за позовом ОСОБА_1 до Фізочної особи підприємця ОСОБА_2, Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа Харківська обласна державна адміністрація про встановлення нікчемності договору оренди землі та скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2017 року ухвалене суддею Нечипоренко І.М. у залі суду № 11 о 16 год 30 хв, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд встановити нікчемність договору оренди землі від 24 жовтня 2006 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, зареєстрованого в Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.10.2006 за №13 та скасувати запис про реєстрацію даного договору.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню.

Висновок суду у даній справі про те, що лише вирок суду може бути належним доказом порушення публічного порядку при укладенні договору оренди не відповідає приписам ЦПК України.

Суд першої інстанції розглядаючи справу допустив однобічність та неповноту судового розгляду, не врахував вимоги п. 18 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року.

Розглядаючи справи, суд не надав належної оцінки наданим належним доказам.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів нікчемності договору оренди.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що між Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області та ФОП ОСОБА_2 24 жовтня 2006 року строком на 49 років укладено договір оренди спільної неподільної земельної ділянки загальною площею 0,9632 га за адресою АДРЕСА_1 на якій знаходяться виробничі приміщення (а.с. 20-25).

Зі змісту договору оренди вбачається, що потенційними землекористувачами також є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.20).

Згідно договору дарування частини нерухомого майна від 12.04.2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подарували ОСОБА_1 20/100 частин в комплексі загальною площею 2415,10 кв.м за адресою АДРЕСА_1.

Вищевказаний комплекс, 20/100 частин якого відчужено за даним договором, розташований на земельній ділянці державного фонду загальною площею 0,9632 га кадастровий номер НОМЕР_1, відповідна частина якої перебуває в користуванні дарувальників на підставі договорів оренди (а.с. 5-7).

На спростування доводів апеляційної скарги слід зазначити наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Крім того, пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що на момент розгляду справи відсутній вирок суду, постановлений у кримінальній справі, тобто не встановлена вина в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України , яка діяла на час звернення позивача до суду, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи.

Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обгрунтовують ці вимоги й заперечення .

Відповідно до ст.57 ЦПК України , яка діяла на час розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Матеріали справи не містять доказів позовних вимог, а саме , що в результаті протиправних дій відповідачів цивільні права позивача зазнали зменшення або ліквідації і це позбавило його можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

Навпаки, позивач набула право власності на 20/100 частин нежитлових приміщень і право користування земельною ділянкою на якій вони знаходяться, оскільки таке право мали попердені власники. Позивач просить визнати нікчемним договір оренди за яким до неї переходить право користування земельною ділянкою, що не можна вважати належним способом захисту її порушених прав.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі і дав належну оцінку наданим сторонами доказам і дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Будь яких доказів, які б спростовували висновки суду позивач суду не надала.

Доводи в апеляційній скарзі позивача щодо однобічного розгляду справи, спростовуються матеріалами справи та не можуть бути взяті до уваги, оскільки суд надав оцінку всім наданим у справі доказам.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність повноважень у міськради спростовуються витягом з ДЗК з якого вбачається, що право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2., площею 0,9636 га належить Малоданилівській селищній раді.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення у даній справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, яке підлягає залишенню без змін.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2017 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

О.В. Маміна

повний текст постанови складено 25 січня 2018 року