Справа № 459/114/18
Провадження № 2/459/343/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосада М.Д.

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Червонограді цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2018 року позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 90 000 грн. боргу. На обґрунтування своїх вимог послалась на те,що 10.09.2017 року відповідачка написала боргову розписку, згідно із якої вона зобовязалась повернути їй 90 000 грн., які позичила до 01.10.2017 року. У зазначеній в розписці час відповідачка борг не повернула, письмову вимогу про повернення коштів за адресою свого проживання не отримує. Тому просить позов задовольнити, стягнути з відповідачки кошти за договором позики та судові витрати.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у звязку з відсутністю клопотання будь-якої зі сторін про інше, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються нормами глави 71 ЦК України.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів (правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15).

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Позивачка надала суду боргову розписку від 10.09.2017 року, згідно із якою відповідачка позичила у неї кошти у сумі 90 000 грн. та зобовязалась повернути їх до 01.10.2017 року.

Дана розписка підписана відповідачем, тому суд приходить до висновку, що в даному випадку дотримана письмова форма договору позики.

Як регламентовано ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Однак, як вбачається копії вимоги та змісту позовної заяви, відповідачка у встановлений в розписці строк кошти позивачці не повернула.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги про повернення суми боргу за договором позики підлягають до задоволення.

Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивача слід стягнути 900 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (вул.Купчинського,4/31, м.Червоноград) в користь ОСОБА_2 (пр.Шевченка,22/9, м.Червоноград) 90 000 (девяносто тисяч) гривень боргу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користьОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 900 (дев'ятсот) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.02.2018 року.

Суддя: М. Д. Новосад