Провадження № 2/522/7381/18
30 жовтня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря Полегенького В.С.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Одеської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.
У своїй позовній заяві позивачка просила визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за ОСОБА_3, який помер 30 квітня 2003 року та який є батьком ОСОБА_1.
Справа на підставі розподілу надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В. Ухвалою від 30 липня 2018 року було відкрито провадження по даній справі.
Представник позивача надав до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував.
Третя особа Державний нотаріус Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.
Суд, у зв'язку із неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом було встановлено, що 30 квітня 2003 року помер ОСОБА_3, що є батьком ОСОБА_4.
Спадковим майном після померлого ОСОБА_3 є 1/2 частка квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Інша частина зазначеної квартири, в розмірі 1/2 частки, належала ОСОБА_5, що є сином спадкодавця та рідним братом ОСОБА_4.
Спадкоємцями після ОСОБА_3 є його діти: ОСОБА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_5.
16 жовтня 2003 року Позивач ОСОБА_1 звернулась до Державного нотаріуса Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно (1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського (колишня назва вул. Островідова)АДРЕСА_2) ОСОБА_3.
Також, 20 жовтня 2003 року ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_3, але помер 19 січня 2018 року і не оформив своїх спадкових прав.
Державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 була заведена спадкова справа № 596/2003.
Для підтвердження або спростування спадкового майна, 06 лютого 2018 року державний нотаріус ОСОБА_2 звернулась із нотаріальним запитом № 219/02-14 до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради.
У своїй відповіді від 20.02.2018 року № 1533-11/553 Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради зазначило, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи і запису в реєстраційній книзі 11 пр. стр. 41, р. № 122 в комунальному підприємстві станом на 31.12.2012 р. право власності на АДРЕСА_3 зареєстроване за ОСОБА_3 та за ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 1 червня 1993 року № 7-672, виданого УГЖК виконкому Одеської міської ради, зареєстрованого 04 червня 1993 року.
Однак, разом з тим, позивачка зазначила про неможливість надання оригіналів таких документів нотаріусу у звязку з тим, що ці документи були втрачені.
У звязку з чим, державний нотаріус ОСОБА_2 дійшла висновку про неможливість видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, та 11 червня 2018 року по даній спадковій справі видала Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину № 1156/02-31, якою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Своє рішення нотаріус мотивувала тим, що: «У спадкоємця ОСОБА_1 не було надано нотаріусу правовстановлюючих документів на житло, що є спадковим майном у звязку з тим, що такі документи були втрачені. Згідно п. 24 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 р. за № 396, у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), жилі приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі за письмовою заявою власника (співвласників) органом приватизації видається його дублікат. У цьому випадку співвласники померли і орган приватизації не може видати дублікат.»
Не погоджуючись з зазначеним рішенням нотаріуса, 14 червня 2018 року позивач звернулась до державного нотаріуса ОСОБА_2 із заявою, в якій просила надати нотаріальний запит до Комунального підприємства Міського агентства з приватизації житла на одержання дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради, виданого 01.06.13 року № 7-672, з метою подання до нотаріальної контори повного пакету усіх необхідних документів для прийняття спадщини.
Проте, державний нотаріус ОСОБА_2 дійшла висновку про неможливість звернення до Комунального підприємства Міського агентства з приватизації житла, з вищевказаних мотивів та було рекомендовано позивачці звернутись до суду.
У звязку з неможливістю захистити свої права іншим чином, ніж зверненням з позовною заявою до суду, ОСОБА_4 звернулась з цією позовною заявою до суду та просила визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що квартира, ? частки якої є спадковим майном, дійсно належала ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що підтверджується тим, що їх право власності дійсно зареєстроване у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, про що воно зазначило у своїй відповіді державному нотаріусу ОСОБА_2 Також суд бере до уваги і той факт, що у позивачки наявні копії таких правовстановлюючих документів. Але оригінали правовстановлюючих документів у позивача відсутні, а їх місцезнаходження невідоме.
А тому, 1/2 частки квартири, за адресою: АДРЕСА_1, є спадковим майном після смерті ОСОБА_3. І відповідно, право власності у розмірі 1/4 частки цієї квартири належить ОСОБА_4 в порядку спадкування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У ч. 1 ст. 1218 ЦК України зазначається, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержуються право на спадкування почергово.
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У ч. 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, суд встановлює, що позовна вимога позивача підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216-1218,1220,1222,1258,1261,1270 ЦК України, ст.ст. 1,2,4.5,11,76-81,178,223,259,263-265,273,280-289,354 ЦПК України
Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за ОСОБА_3, який помер 30 квітня 2003 року та який є батьком ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлено 06 листопада 2018 року.
Суддя: Науменко А.В.