РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання права власності за набувальною давністю, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 міської ради Василівського району Запорізької області. В позовній заяві позивачка вказує, що вона проживала у шлюбі з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованому 29 серпня 2003 року виконавчим комітетом Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис №22. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. 30 березня 2006 року за договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 зареєстрованого в реєстрі за №248, вони придбали 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, у ОСОБА_3, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою Василівського району Запорізької області 01.09.2005 року реєстровий №616. Придбану 1/2 частину квартири за згодою позивачки оформили на чоловіка ОСОБА_4. Після виконаного ремонту квартири позивачка зі своєю сім'єю заселилась в квартиру, та була там зареєстрована з 02 серпня 2006 року разом з донькою ОСОБА_7, а її чоловік в квартирі був зареєстрований з 23 лютого 2007 року. Чоловік позивачки ОСОБА_4 помер 11 жовтня 2017 року. При підготовці документів для оформлення спадщини, ОСОБА_1 дізналась, що 1/2 частина квартири залишилась у власності ОСОБА_8, який помер 27 грудня 2004 року. Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, належить ОСОБА_8, а 1/2 частина квартири належить ОСОБА_4. В технічному паспорті на квартиру також вказано, що квартира належить по 1/2 частині ОСОБА_8 та ОСОБА_4. Згідно довідки РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» від 19 жовтня 2017 року за №603 вказано, що квартира АДРЕСА_2 по 1/2 частині зареєстрована за ОСОБА_8, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.10.2000 року, виданого виконкомом ОСОБА_2 міської ради, та за ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу. У відповідності до свідоцтва про право власності на житло виданого виконкомом ОСОБА_2 міської ради 18 жовтня 2000 року квартира АДРЕСА_1 належала по 1/2 частині ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за розпорядженням органу приватизації від 17.11.2000 року №431. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.09.2005 року зареєстрованого в реєстрі №616 після смерті ОСОБА_9 спадок на 1/2 частину квартири №53 в будинку №13 і вул. Комсомольська у м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області прийняв її син ОСОБА_3. Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_8, помер 27.12.2004 року. Після смерті ОСОБА_8 ніхто не прийняв спадок, так як у нього були відсуті спадкоємці. Орган місцевого самоврядування в особі ОСОБА_2 міської ради не звертався до суду про визнання спадщини після померлого ОСОБА_8 відумерлою. 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 30.03.2006 року належала чоловіку позивачки ОСОБА_4, який помер 11 жовтня 2017 року. Позивачка з 02.08.2006 року була зареєстрована в квартирі і постійно там проживала разом з дітьми та чоловіком, тобто відкрито, безперервно володіє зазначеним нерухомим майном більше 10 років.

Враховуючи вищевикладене, позивачка, просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_8, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 жовтня 2000 року, виданого за розпорядженням виконкому ОСОБА_2 міської ради від 17.10.2000 року №431, померлого 27.12.2004 року.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву із клопотанням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2006 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №248, Позивачка разом з чоловіком придбали 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, у ОСОБА_3, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою Василівського району Запорізької області 01.09.2005 року реєстровий №616.

Придбану 1/2 частину квартири за згодою позивачки оформили на чоловіка ОСОБА_4.

Після виконаного ремонту квартири позивачка зі своєю сім'єю заселилась в квартиру, та була там зареєстрована з 02 серпня 2006 року разом з донькою ОСОБА_7, а її чоловік в квартирі був зареєстрований з 23 лютого 2007 року.

Чоловік позивачки ОСОБА_4 помер 11 жовтня 2017 року.

При підготовці документів для оформлення спадщини, ОСОБА_1 дізналась що 1/2 частина квартири залишилась у власності ОСОБА_8, який помер 27 грудня 2004 року. Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, належить ОСОБА_8, а 1/2 частина квартири належить ОСОБА_4.

В технічному паспорті на квартиру також вказано, що квартира належить по 1/2 частині ОСОБА_8 та ОСОБА_4.

Згідно довідки РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» від 19 жовтня 2017 року за №603 вказано, що квартира АДРЕСА_2 по 1/2 частині зареєстрована за ОСОБА_8, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.10.2000 року, виданого виконкомом ОСОБА_2 міської ради, та за ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу.

У відповідності до свідоцтва про право власності на житло виданого виконкомом ОСОБА_2 міської ради 18 жовтня 2000 року квартира АДРЕСА_1 належала по 1/2 частині ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за розпорядженням органу приватизації від 17.11.2000 року №431.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.09.2005 року зареєстрованого в реєстрі №616 після смерті ОСОБА_9 спадок на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 прийняв її син ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_8, помер 27.12.2004 року. Після смерті ОСОБА_8 ніхто не прийняв спадок, так як у нього були відсуті спадкоємці. Вказаний факт підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №50601670 від 18.01.2018 та відповіддю Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області №29/01-16 від 25.01.2018.

Відповідно до ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини і за ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1277 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відсутності спадкоємці за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до склад спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Орган місцевого самоврядування в особі ОСОБА_2 міської ради Василівського району Запорізької області не звертався до суду про визнання спадщини відумерлою після померлого 27 грудня 2004 року ОСОБА_8.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

1/2 частина квартири АДРЕСА_2 на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 30.03.2006 року належала чоловіку Позивачки ОСОБА_4, який помер 11 жовтня 2017 року. Позивачка з 02.08.2006 року була зареєстрована в квартирі і постійно там проживала разом з дітьми та чоловіком, тобто відкрито, безперервно володіє зазначеним нерухомим майном більше 10 років.

Згідно п.9 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на вказану 1/2 частину квартири за набувальною давністю обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4; АДРЕСА_4; ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_8, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 жовтня 2000 року, виданого за розпорядженням виконкому ОСОБА_2 міської ради від 17 жовтня 2000 року №431, померлого 27 грудня 2004 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик