ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/999/18 Номер провадження 22-ц/814/188/18Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Триголова В.М., Лобова О.А.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2018 року, ухвалене суддею Потетій А.Г., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 має на утриманні двох малолітніх синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між сторонами на даний час розірваний. 24.04.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення про стягнення з відповідача на користь позивача, на утримання синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у розмірі по 500 гривень щомісяця на кожного, починаючи з 09.12.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Виплати з боку відповідача на утримання дітей на користь позивача в розмірі по 500 гривень щомісяця на дитину є не достатніми, для необхідного забезпечення фізичного і духовного розвитку дітей, розвитку творчих та пізнавальних здібностей. Для підтримки здорового фізичного стану дітей, також потрібні кошти на ліки, та відповідне санаторно-курортне лікування. Позивач працює в державній установі "Надержинщинська виправна колонія №65" на посаді старшого інспектора та всіляко намагається забезпечити дітям нормальний рівень життя, але її заробіток не дозволяє повноцінно їх забезпечити. Крім того, позивач має допомагати своїм батькам, з якими вона проживає, і які вже перебувають на пенсії. Враховуючи вищезазначене, позивач одна не має змоги забезпечити відповідний рівень нормального життя для спільних з відповідачем дітей. Відповідач, який є здоровим і працездатним, має житло та автомобіль, а відтак має змогу сплачувати аліменти у твердій сумі більшого розміру, але добровільно робити це відмовляється. Відповідач не в повному обсязі виконує покладений на нього обов'язок передбачений ст. 180 СК України, щодо належного утримання своїх дітей. Враховуючи економічне становище в державі, а також приблизний розрахунок витрат позивача на утримання однієї дитини, які становлять не менше 4000,00 грн. на місяць, та які батьки, вважає позивач, мають нести порівну. Просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь, на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Змінено розмір стягнення аліментів, встановлених рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.04.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 850 гривень на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів проводити починаючи з дня звернення з позовом до суду, а саме з 27.04.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач справно сплачує встановлені рішенням суду аліменти на утримання дітей, окрім того, несе додаткові витрати на утримання дітей, що підтверджено відповідними чеками, заборгованості по сплаті аліментів не має, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, матеріальний та сімейний стан платника аліментів, суд прийшов до висновку про те, що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дітей у розмірі 2 000 грн. на кожну дитину щомісяця, оскільки згідно відповіді з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відповідач ОСОБА_4 працює у ФОП ОСОБА_7 на посаді охоронця з 17.05.2018 року (розпорядження №13 від 16.05.2018 року), його оклад становить 3 800,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить рішення місцевого суду скасувати з підстав порушення місцевим судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, судове рішення не грунтується на нормах чинного законодавства, оскільки мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що в ході розгляду справи відповідач неодноразово заявляв про свою готовність взяти дітей на виховання та повне утримання і про достатність коштів для такого утримання, отже відповідач має необхідні кошти для сплати аліментів в заявленому розмірі, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, на день ухвалення судового рішення мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 972,00 грн., висновок суду про залежність розміру аліментів від участі відповідача у додаткових витратах на дитину є неправильним.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, позивач від шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 мають двох малолітніх синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою. Шлюб між сторонами розірваний (а.с. 6,7,8).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 24 квітня 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі по 500 гривень, щомісячно, починаючи з 09.12.2014 року і до досягнення ними повноліття (а.с. 68).

Виплати з боку відповідача на утримання дітей на користь позивача в розмірі по 500 гривень щомісячно на дитину є не достатніми для необхідного забезпечення фізичного і духовного розвитку дітей, розвитку творчих та пізнавальних здібностей. Для підтримки здорового фізичного стану дітей, також потрібні кошти на ліки, та відповідне санаторно-курортне лікування.

Позивач працює в державній установі "Надержинщинська виправна колонія №65" на посаді старшого інспектора та всіляко намагається забезпечити дітям нормальний рівень життя, але її заробіток не дозволяє повноцінно їх забезпечити.

Згідно відповіді з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 дійсно працює у ФОП ОСОБА_7 на посаді охоронця з 17.05.2018 року (розпорядження №13 від 16.05.2018 року), оклад 3 800,00 грн. (а.с. 85).

Відповідач, який є здоровим і працездатним, інших утриманців не має, має змогу сплачувати аліменти у твердій сумі більшого розміру.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Предметом позову є стягнення з відповідача на утримання двох дітей на користь позивача аліментів у розмірі по 2 000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

По справі вбачається, що ОСОБА_4 працює у ФОП ОСОБА_7 на посаді охоронця з 17.05.2018 року, його оклад складає 3 800,00 грн. (а.с. 85).

У суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що його заробітна плата складає менше 3 800 грн. після сплати з цієї суми податків та зборів, інших доходів він не має, на даний час йому допомагають батьки.

Відповідач рішення суду не оскаржив, тобто погодився з ним.

Вбачається, що позивач не довела суду ту обставину, що у відповідача покращився матеріальний стан, який дасть йому можливість сплачувати аліменти на дітей у тому розмірі, про який просить позивач.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що в ході розгляду справи відповідач неодноразово заявляв про свою готовність взяти дітей на виховання та повне утримання і про достатність коштів для такого утримання, отже відповідач має необхідні кошти для сплати аліментів в заявленому розмірі, не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку ці заяви відповідача не є визнанням позову, оскільки зі справи не вбачається, який же розмір із заявленої позивачем вимоги 2 000 грн. визнав відповідач у суді першої інстанції, по справі не надані належні та допустимі докази щодо покращення матеріального стану відповідача.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, на день ухвалення судового рішення мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 972,00 грн., оскільки позивачем заявлено вимоги у твердій грошовій сумі 2 000 грн., а не в частці, розмір якої дійсно не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2018 року.

Головуючий суддя-доповідач Дорош А.І.

Судді: Триголов В.М.

Лобов О.А.