Справа № 333/6092/17
Провадження № 2/333/279/18
06 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Кулик В.Б.,
при секретарі судового засідання Довгаль А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, -
ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Позивачу належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.2012 року, виданого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 4-1412. Співвласником 2/3 частини вказаної вище квартири є його брат відповідач ОСОБА_2 Зазначена квартира має загальну площу 68.71 кв.м, жилу площу 42.6 кв.м, складається з трьох кімнат, із яких: дві суміжні кімнати площею 17.4 кв.м, 14.6 кв.м та окрема кімната площею 10.6 кв.м, кухні, туалету, ванної кімнати, комори, лоджії. Відповідно, позивачу, як власнику 1/3 частини квартири, припадає 14.2 кв.м житлової площі (42.6 кв.м:3) та відповідачу, як власнику 2/3 частини квартири 28.4 кв.м. (42.6 кв.м.:3х2).
Позивачем також зазначено, що між ним та відповідачем склався порядок користування квартирою, згідно з яким він займає кімнату 4, площею 10.6 кв.м, комору 5, площею 1.2 кв.м, а кімнатами 3 та 4, площею 14.6 кв.м., 17.4 кв.м, лоджію користується відповідач. Позивач згоден з тим, що користується кімнатою 4, площею 10.6 кв.м. та коморою 5, площею 1.2 кв.м., які не відповідають його частці у праві спільної власності. Останній вважає, що такий порядок користування квартирою, при якому в його користуванні буде знаходитися ізольована кімната 4, житловою площею 10.6 кв.м, а в користуванні відповідача дві суміжні кімнати, площею 17.4 кв.м з лоджією та 14.6 кв.м., враховує інтереси всіх співвласників та не порушує їх прав.
Комунальні послуги відповідач не сплачує, тому утворилась заборгованість. Позивач бажає сплачувати комунальні послуги відповідно до користування житловим приміщенням у звязку з чим, позивач бажає укласти окремий договір найму житлового приміщення, але відповідач з цим не погоджується.
Посилаючись на вище вказане, просить суд визначити порядок користування АДРЕСА_2, виділити позивачу ОСОБА_1 у користування кімнату 4, площею 10.6 кв.м та комору, площею 1.2 кв.м.; виділити відповідачу ОСОБА_2 в користування кімнати 3 та 4, площею 17.4 кв.м та 14.6 кв.м. з лоджією; кухню, ванну кімнату, туалет, коридор залишити у спільному користуванні.
У судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірив представляти ОСОБА_4, яка надала заяву, у якій підтримала доводи, викладені в позовній заяві, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача згідно з наданою заявою не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_3, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 4-1412 (а.с. 9).
Відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 2/3 частина квартири АДРЕСА_3, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 4-1418 (а.с. 8).
Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_3, спірна квартира складається з трьох жилих кімнат, загальна площа квартири 68.71 кв.м, жила площа 42,6 кв. м., в тому числі: перша кімната 14.6 кв.м., друга кімната 17.4 кв.м., третя кімната 10.6 кв.м., кухня 8.1 кв.м., вбиральня 1.0 кв.м., ванна кімната 2.8 кв.м, коридор 9.7 кв.м., комора 1.2 кв.м (а.с. 5-6).
Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Пленум Верховного Суду України в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» розяснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно зі ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням, крім випадків передбачених законом.
Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оскільки сторони не можуть в добровільному порядку встановити порядок користування квартирою та з врахуванням того, що жила площа квартири складає 42.6 кв.м., на ОСОБА_1, як співвласника 1/3 частки квартири за вищевказаною адресою припадає 14.2 кв.м житлової площі (42.6 кв.м:3); на ОСОБА_2, як співвласника 2/3 частки припадає 28.4 кв.м житлової площі (42.6 кв.м:3Х2), суд вважає, що порядок користування житлом має бути встановлений в судовому порядку за варіантом запропонованим позивачем, а саме йому слід виділити у користування кімнату 4, площею 10.6 кв.м та комору, площею 1.2 кв.м.; ОСОБА_2 виділити в користування кімнати 3 та 4, площею 17.4 кв.м та 14.6 кв.м. з лоджією; кухню, ванну кімнату, туалет, коридор залишити у спільному користуванні.
Суд вважає, що саме такий порядок користування квартирою не порушить житлових умов співвласників житла.
Таким чином, аналізуючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою задовольнити.
Встановити порядок користування квартирою № 24 в будинку 29 по вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжі, виділивши в користування:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, житлову кімнату 4, площею 10.6 кв.м та комору, площею 1.2 кв.м.;
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, житлові кімнати 3 та 4, площею 17.4 кв.м та 14.6 кв.м. з лоджією.
Кухню площею 8.1 кв.м., вбиральню площею 1.0 кв.м., ванну кімнату площею 2.8 кв.м, коридор площею 9.7 кв.м. залишити у загальному користуванні між співвласниками квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 06 лютого 2018 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик