КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 755/10796/18

провадження №22-ц/824/1228/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Шкоріної О.І., Махлай Л.Д.

за участю помічника судді, який за дорученням головуючого судді здійснює повноваження секретаря судового засідання - Виноградової А.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року у складі судді Арапіної Н.Є.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просив витребувати майно на загальну вартість 290 000 грн., а у випадку пошкодження, знищення, перероблення вищевказаного майна, стягнути в якості компенсації 290 000 гривен.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, мотивовану тим, що невжиття заходів забезпечення позову на суму 290 000 грн. може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ураховуючи наведене, просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо квартири АДРЕСА_1, яка згідно Витягу з реєстру нерухомого майна належить відповідачу ОСОБА_4.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Зазначає, що суддя Арапіна Н.Є. раніше приймала участь у розгляді цивільної справи за участю ОСОБА_6,ОСОБА_4 та їй достовірно було відомо про існування судового спору щодо квартири АДРЕСА_1, в якій, за твердженнями позивача, залишилось його майно, яке перебуває у чужому незаконному володінні.

У позовній заяві він ставив питання про стягнення компенсації за знищене та втрачене майно, а враховуючи суму позовних вимог, у разі незабезпечення позову, виконання рішення суду може бути ускладнене чи взагалі неможливим.

Сторони не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд міста Києва.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (пункт шостий статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 суддів Апеляційного суду міста Києва переведено на посади суддів до Київського апеляційного суду.

Згідно повідомлення, опублікованого в газеті «Голос України», з 3 жовтня 2018 року свою процесуальну діяльність розпочав Київський апеляційний суд.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не додано доказів, які б підтвердили те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 30 квітня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою:АДРЕСА_1.

10 липня 2015 року суддею Дніпровського районного суду Арапіною Н.Є. була винесена ухвала про заборону вчиняти будь-які дії щодо вищевказаної квартири.

21 липня 2015 року ОСОБА_3 разом з невстановленими особами незаконно виселили його з квартири, позбавивши його майна, що залишилося в квартирі.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна квартира належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2015 року.

Звертаючись до відповідачів з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, просив суд витребувати:

- електронне піаніно Yamaha Clavinova СLР 990, приблизно 2000 року, вартістю 105 000 грн.;

- меблі у дитячій кімнаті фірми Snite- оранжевого та жовтого кольору: ліжко з піддоном-шухлядою, матрац, комод з шухлядами, стелаж для книг, письмовий стіл, вартістю 30 000 грн.;

- жовтий розкладний диван, 2004 року, вартістю 15 000 грн.;

- дитячі ігри та іграшки, з 2010 по 2015 роки, вартістю 15 000 грн.;

- дитяча коляска, 2005 року, вартістю 15 000 грн.;

- різні книги, з 2003 по 2015 роки, вартістю 6 000 грн.;

- туалетні особисті речі, 2010 року, вартістю 3 000 грн.;

- кухонний посуд та кухонні приладдя, вартістю 25 000 грн.;

- меблі великої кімнати, диван, стіл, шафа у коридорі - 37 000 грн.

Також просив, у випадку пошкодження, знищення, перероблення вищевказаного майна, стягнути в якості компенсації 290 000 гривен.

Подаючи заяву про забезпечення позову, мотивовану тим, що невжиття заходів забезпечення позову на суму 290 000 грн. може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо квартири АДРЕСА_1, яка належить згідно Витягу з реєстру нерухомого майна відповідачу ОСОБА_4.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом першої інстанції вірно зауважено, що позивачем не надано доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Окрім того, звертаючись в суд з позовом про витребування майна, яке знаходиться в квартирі, на загальну суму 290 000 грн., позивач просить забезпечити даний позов шляхом заборони вчиняти певні дії щодо квартири АДРЕСА_1, тоді як предметом цього позову є майно, що знаходиться в квартирі, а не власне квартира.

Також заява не містить конкретизації, які саме дії та кому слід заборонити їх вчиняти.

Ураховуючи те, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає заявленим позовним вимогам, є неконкретизованим, а також відсутність доказів щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачами рішення, тому суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову із обґрунтуванням обставин належними доказами та з обранням способу забезпечення позову відповідному заявленим позовним вимогам.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2018 року.

Головуючий: В.А. Кравець

Судді: О.І. Шкоріна

Л.Д. Махлай