Справа № 360/863/16-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/77/18 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 26 12.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

за участю секретаря Шуляка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № K2U4AU01178829, за яким банк надав останньому кредит на суму 24 750,9 дол.США на наступні цілі: 16985 дол.США на купівлю автомобіля, шляхом перерахування на поточний рахунок автосалона ЗАТ «ЗАЗ», 169,85 дол.США для сплати страхових платежів за договором особистого страхування у момент оформлення кредиту, шляхом перерахування на поточний рахунок Страхової компанії «Інгосстрах», 7133,7 дол.США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, 6,8 дол.США - для сплати за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на поточний рахунок ДП «Інформаційний центр» МЮУ, зі сплатою 0,76 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3% у момент надання кредиту від суми коштів, перерахованих на автосалон /виданих готівкою, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,31 % щомісяця в період сплати від суми наданих у кредит коштів при оформленні кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору, строком кредитування по 27 листопада 2014 року включно.

Того ж дня, 30 листопада 2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між позивачем та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 були укладені договори поруки, за умовами яких останні, як поручителі, зобов'язались відповідати перед банком за виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором, у тому ж розмірі, що і боржник /ОСОБА_3/, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, а у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

ОСОБА_3 належним чином не виконував умови кредитного договору і станом на 22 березня 2016 року загальна сума заборгованості останнього перед банком за вказаним кредитним договором склала 102 863,65 дол.США, що за курсом НБУ станом на 22 березня 2016 року складає 2 736 173,09 грн. /з розрахунку 1 дол. США = 26,6 грн./.

Враховуючи викладене, просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість по зазначеному кредитному договору у розмірі 102 863,65 дол.США, що за курсом НБУ станом на 22 березня 2016 року складає 2 736 173,09 грн. /з розрахунку 1 дол. США = 26,6 грн./, та судові витрати.

13 липня 2016 року до суду із зустрічним позовом звернувся представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 до ПАТ КБ «Приватбанк», та просив визнати поруку ОСОБА_2 за вищевказаним договором поруки від 30 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, припиненою 01 листопада 2008 року, стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,2 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 736 173 (два мільйони сімсот тридцять шість тисяч сто сімдесят три) гривні 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на відшкодування витрат по сплаті судового збору по 10 260 (десять тисяч двісті шістдесят) гривень 65 копійок з кожного.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою відмовити.

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та стягнення з ОСОБА_2. суми заборгованості, апелянт ОСОБА_2, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, які стосується апелянта та задовольнити зустрічний позов.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона обґрунтована та підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено, що 30 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № K2U4AU01178829, за яким банк надав останньому кредит у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 24 750,9 дол.США на наступні цілі: 16985 дол.США на купівлю автомобіля, шляхом перерахування на поточний рахунок автосалона ЗАТ «ЗАЗ», 169,85 дол.США для сплати страхових платежів за договором особистого страхування у момент оформлення кредиту, шляхом перерахування на поточний рахунок Страхової компанії «Інгосстрах», 7133,7 дол.США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, 6,8 дол.США - для сплати за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на поточний рахунок ДП «Інформаційний центр» МЮУ, зі сплатою за користування кредитом 0,76 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3% у момент надання кредиту від суми коштів, перерахованих на автосалон /виданих готівкою, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,31 % щомісяця в період сплати від суми наданих у кредит коштів при оформленні кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору, строком кредитування по 27 листопада 2014 року включно /а.с.11-12/.

Того ж дня, 30 листопада 2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між позивачем та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 були укладені договори поруки, за умовами яких останні, як поручителі, зобов'язались відповідати перед банком за виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором, у тому ж розмірі, що і боржник /ОСОБА_3/, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, а у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники /а.с.13-20/.

ОСОБА_3 належним чином не виконував умови кредитного договору і станом на 22 березня 2016 року загальна сума заборгованості останнього перед банком за вказаним кредитним договором, згідно розрахунку позивача, склала 102 863,65 дол.США, що за курсом НБУ станом на 22 березня 2016 року складає 2 736 173,09 грн. /з розрахунку 1 дол. США = 26,6 грн./ та включає в себе: 19 276,98 дол.США, що еквівалентно 512 767,67 грн. - загальний залишок заборгованості за кредитом, 5993,99 дол.США, що еквівалентно 159 440,13 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 3249,66 дол.США, що еквівалентно 86 440,96 грн. - заборгованість з комісії, 69 435,8 дол.США, що еквівалентно 1 846 992,28 грн. - загальна сума нарахованої пені, 9,4 дол.США, що еквівалентно 250 грн. - штраф (фіксована частина), 4897,82 дол.США, що еквівалентно 130282,05 грн. - штраф (відсоток від суми заборгованості) /а.с.4-7/.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачі ухиляються від сплати боргу у добровільному порядку, то суд першої інстанції визнав за необхідне, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 736 173,09 грн.

З такою правовою позицією суду першої інстанції, в повному обсязі не може погодитись колегія суддів, враховуючи вимоги діючого законодавства та зустрічні позовні вимоги апелянта ОСОБА_2, які обґрунтовані належними доказами та вважає їх доведеними.

Як вбачається із зустрічного позову представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6, останній посилається на те, що зобов'язання ОСОБА_2 за вказаним договором поруки повинно бути припиненим через те, що банком змінено умови основного зобов'язання без згоди та належного повідомлення поручителя, що призвело до збільшення обсягу відповідальності останнього, також банк не має достатніх правових підстав звертатися з вимогами до поручителя, оскільки строк, встановлений законом, для звернення з вимогою до поручителя було пропущено, крім того банк, починаючи з 01 листопада 2008 року підвищив відсоткову ставку до 11,16 % річних без узгодження та належного повідомлення про такі зміни поручителя - ОСОБА_2

Як вбачається з умов вищевказаного договору поруки, укладеного 30 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, останній надав поруку перед банком за виконання ОСОБА_3 всіх зобов'язань за зазначеним кредитним договором, включаючи: повернення кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, сплату винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,31 % від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором, сплати пені, комісії, а також інших винагород, штрафів, пень та інших платежів, відшкодовувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі. П.12 договору поруки передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором /а.с.14/.

Пунктом 2.3.1 вищезазначеного кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в України, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 %, зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті /а.с.11-12/.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи прийшла до висновку про те, що в частині стягнення суми заборгованості з апелянта та відмови у задоволенні його зустрічних позовних вимог, суд не врахував вимоги законодавства, що стосується виконання умов договору поруки та не врахував їх при постановлені оскаржуваного рішення суду.

Як зазначає Банк, відповідно до ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, поручитель і боржник несуть відповідальність, як солідарні боржники.

Суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що ОСОБА_2 за Договором поруки повинно бути припиненим з тих підстав, що Банком було змінено умови основного зобов'язання без згоди Поручителя, що призвело до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Як вбачається зі змісту Кредитного договору, а саме п.7.1., узгоджена між сторонами ставка у розмірі 0.76% місячних, тобто 9,12% річних.

Разом з тим, як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості, починаючи з 01.11.2008 збільшилася до 11.16% річних.

Колегія суддів зазначає, що підвищення відсоткової ставки відбулося без згоди Поручителя, оскільки будь-яких повідомлень, останній, не отримував.

Більше того, Банк змінив відсоткову ставку в одноособовому порядку, не уклавши Додаткових угод ні з Позивачем за зустрічним позовом, ні з третіми особами.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом вказаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів: відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної відповідальності навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від №6-73цс12.

У п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з правовими позиціями суди повинні перевірити, чи містить договір поруки інформацію про те, що зміна та доповнення умов до основного договору здійснюються без повідомлення поручителя.

Так, у договорі поруки поручитель погодився нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором як солідарні боржники, однак, поручитель не погоджувався, що збільшення обсягу відповідальності можливе узгодження з ним, тобто без його повідомлення про такі зміни.

Варто зазначити, що підвищення відсоткової ставки відбулося без згоди поручителем, в одноособовому порядку.

В своєму рішенні суд першої інстанції зазначив наступне :

Пунктом 2.3.1. вищезазначеного кредитного договору передбачено,що банк має право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної

ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні ,а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 %, зміні середньої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті.

Однак, разом з положеннями договору стосовно можливості збільшення банком відсоткової ставки за користування кредитом, пунктом Кредитного ДОГОВОРУ також передбачено ПОРЯДОК повідомлення позивача про збільшення відсоткової ставки за користування кредитом. Зокрема, встановлено обов'язок Банку надіслати Позичальнику повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Однак, жодних повідомлень щодо підвищення відсоткової ставки кредиту ні Позичальнику, ні Поручителю від Банку у порядку, передбаченому законодавством та договором, не надходило, та в матеріалах первісного позову відсутні належні докази, які б підтверджували факт направлення таких пропозицій та факт їх отримання ОСОБА_2

Суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність повідомлення ОСОБА_2 про зміну умов договору, щодо сплати відсотків у підвищеному розмірі.

Як вбачається з додатків, долучених до позовної заяви, Додаткових угод про збільшення процентної ставки, між сторонами укладено не було.

Більше того, в Договорі поруки, укладеного між Позивачем за зустрічним позовом, та Банком, відсутнє застереження про можливість зміни розміру за основним зобов'язанням і строків їх виплати, тощо, без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди.

Водночас, пунктом 2 Договору поруки поручитель надав згоду відповідати за зобов'язаннями Боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, процентів за користування ним, комісії, винагород, штрафів, пені та інших відшкодування збитків.

Таким чином, укладаючи Договір поруки, ОСОБА_2 ознайомлений з умовами Кредитного договору, зокрема в частині процентів, та надав згоду відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3 за сплату процентів саме в розмірі 0,76% місячних, що складає 9,12%, а не в розмірі 11,16% річних.

З огляду на викладене, були наявні істотні підстави вважати, що порука є припиненою, відповідно до укладеного Договору поруки з моменту зміни відсоткової ставки, а саме з 01.11.2008 року, а тому суд першої інстанції мав дійти висновку, що вимоги за зустрічним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Однак, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення

не надав належної правової оцінки викладеним обставинам і не застосував вимоги діючого чинного законодавства та умови договору, які підлягають застосуванню.

Крім того, необхідно зазначити, що пунктом 7.1. Кредитного договору, визначений термін користування Кредитом, а саме : кредитні кошти повинні бути повернуті «27» листопада 2014 року включно.

Згідно з нормою ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання

повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак, суд при постановлені оскаржуваного рішення прийшов до протилежного висновку, чим порушив вимоги діючого законодавства.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови v позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Договором поруки від 30.11.2007 року, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 не встановлено кінцевого строку дії поруки. Натомість п. 12 Договору поруки встановлено термін дії поруки, яким передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли v кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Згідно ст. 252 ЦК України:

Строком - є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном - є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Застосовуючи логічний та системний аналіз, можна дійти до висновку про те, що оскільки законодавець в ст. 252 ЦК України дав чітке визначення поняттям «термін» та «строк», то використане законодавцем в ч.4 ст. 559 ЦК слово «строк» несе смислове навантаження згідно ч. 1 ст. 252 ЦК. Отже, в Договорі поруки не встановлено строку його припинення, а кредитор позов пред'явив після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов'язання), до істотних умов договору поруки слід віднести: визначення зобов'язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо.

За своєю правовою природою порука є зобов'язанням, у зв'язку з чим до таких правовідносин застосовуються загальні правила про припинення зобов'язання, визначені у гл.50 розд.1 кн.5 ЦК, а саме: в результаті виконання поручителем договору поруки; за домовленістю сторін тощо. Крім того, ЦК у ст.559 передбачає спеціальні підстави припинення поруки. Так, порука припиняється: 4)після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Такий висновок зроблений Верховним Судом у справі №б- бцс14-1 (постанова від 17.09.2014). Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється після закінчення встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо до основного зобов'язання не встановлений або встановлений момент пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. І ст.251 та ч. І ст.252 ЦК строком є певний період зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначає роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК).

Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором н вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки.

Отже, зазначення замість строку, обчисленого датою, припинення договору поруки (події, з якою пов'язується таке припинення дає підстави не застосовувати ч.4 ст.559 ЦК України.

Крім того, Верховний Суд України в Узагальненнях судової практики цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин вказав, що у випадку, договором поруки вищеназвана дата не встановлена та не передбачена, то до законодавства України визначає факт відсутності строку поруки в положень Параграфу 3 глави 49 книги 5 Цивільного кодексу України.

При цьому, шестимісячний строк пред'явлення кредитором до поручителя про повернення отриманих у кредит коштів обчислюється з моменту настання виконання основного зобов'язання в повному обсязі згідно з умовами договору і (кінцевої дати погашення кредиту), або у зв'язку із застосуванням повернення кредиту достроково (пред'явлення кредитором позову до бора дострокове повернення кредиту).

Наслідком порушення кредитором строку пред'явлення вимог до поручителя, згідно ст. 559 ЦК України є припинення поруки.

На підставі вимог ст.. 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року скасувати, та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 736 173 (два мільйони сімсот тридцять шість тисяч сто сімдесят три) гривні 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на відшкодування витрат по сплаті судового збору по 10 260 (десять тисяч двісті шістдесят) гривень 65 копійок з кожного.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою задовольнити.

Визнати поруку ОСОБА_2 за договором поруки від 30.11.2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 припиненою з 01.11.2008 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше 19 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: