Справа № 462/2654/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої - судді Румілової Н.М., при секретарі Ящук К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без дозволу батька,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 8 травня 2018 року звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 27 грудня 2008 року. Від подружнього життя має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб розірвано за рішенням суду 18 липня 2016 року, вони проживають окремо один від одного, син проживає з нею. З вересня 2016 року син навчається в школі №92 с. Вонсош Гурни, Польща, є учнем 2-го класу. Вона з сином проживають тимчасово в Польщі на період його навчання в школі. Шкільні канікули та свята вони проводять в Україні. Відповідач 01.09.2017 року дав дозвіл на виїзд сина до Польщі в період 01.09.2017 року по 05.09.2018 року. Згода на виїзд за межі України відповідачем була надана лише до Польщі і термін її дії закінчується 05.09.2018 року. За відсутності такої згоди син втрачає можливість продовжити навчання в Польщі, але син бажає надалі навчатися у цій школі. Крім того, її мати ОСОБА_4 на даний час проживає в Греції . Син бажає відпочивати на морі та зустрітися зі своєю бабою. Її донька ОСОБА_5,1995 року народження, одружена теж проживає за межами України. Вона з сином бажають відвідувати її, щоб не втрачати родинних стосунків. Вона 25.04.2018 року звернулась письмово до відповідача з пропозицією надати дозвіл синові ОСОБА_3 на виїзд за кордон, однак у призначений час відповідач не з'явився до нотаріуса. Відповідач має закордоний паспорт, періодично їздить працювати на певний час до Польщі. Просить суд постановити рішення, яким надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на багаторазовий виїзд за межі України, без згоди та супроводу батька.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про час та місце розгляду справи попереджена належним чином, причина неявки суду невідома.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи попереджена належним чином, надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надав, представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення, у зв'язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення.

Представник Залізничної районної адміністрації, як орган опіки та піклування, Новосельська М.О. надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У пункті 2 статті 10 Конвенціїпро права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20листопада 1989 рокуі ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачано, що держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до пункту 22 частини першої Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57(у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010року № 724), встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків, із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд громадянина України, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Порядок виїзду за кордон громадян України визначено положеннями Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII ), громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Порядок в'їзду до іноземної держави регулюється законодавством відповідної держави.

Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну.

Згідно ст. 2 Закону № 3857-XII документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в'їзд в Україну).

У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в'їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.

Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України (Стаття 3 Закону № 3857-XII).

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724 ( далі - Правила) передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій:свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Тобто діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 27 грудня 2008 року, про що зроблений актовий запис за №255 від 27 грудня 2008 року Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Від сумісного життя мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 21 березня 2009 року зроблений актовий запис за №1646 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Між сторонами шлюб розірваний за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 18 липня 2016 року.

Як вбачається з довідки Муніціпального шкільно-дошкільного комплексу №2 с.Вонсош Гурни від 24.05.2018р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем 2 класу МШДК у с.Вонсош- Гурни, проживає на АДРЕСА_1.

Суд вважає, що слід задовольнити вимоги позивача про надання дозволу на виїзд з України її сина ОСОБА_3 без згоди батька, оскільки виїзд дитини пов'язаний з навчанням у Польщі. Суд також враховує, що відповідач раніш надавав таку згоду, оскільки дитина проживає та навчається у Польщі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.10, 11, 12, 13, 81, 263-265, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без дозволу батька задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення ним 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, а також надати дозвіл ОСОБА_1 на оформлення та виготовлення проїзних документів на багаторазові тимчасові виїзди за межі України на ім'я її неповнолітнього сина ОСОБА_3 до досягнення ним 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складений 5.11.2018р.

Суддя: Н.М.Румілова