Справа № 600/865/17
Справа № 2/600/257/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

02 жовтня 2018 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого-судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття із реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд із вказаним позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття із реєстраційного обліку.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги покликається на те, що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою с. Плотича, вул. Грушевського, 1, Козівського району, Тернопільської області. Відповідач її колишній чоловік, не проживає у вказаному будинку з 2013 року у звязку із фактичним припиненням між ними шлюбних відносин, а з моменту розірвання шлюбу судом 28.05.2013 року не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за вказаною адресою, його особисті речі чи інше майно в житловому будинку відсутні. Будь-яких угод щодо порядку користування спірним помешканням з відповідачем не укладалось. Формальна реєстрація відповідача у її житловому будинку перешкоджає їй у здійсненні права власності, вона змушена переплачувати комунальні послуги, оскільки комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб, всі обовязки по утриманню житлового будинку вона виконує самостійно. На цей час вона має на меті оформити державну субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, однак не може цього зробити, оскільки її колишній чоловік формально залишається зареєстрованим у її житловому будинку, хоча там тривалий час не проживає.

На підставі вказаного, просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, однак від них на адресу суду надійшли заяви, у яких вони просять розглядати справу у їхній відсутності. При цьому, вказують, що підтримують заявлені позовні вимоги та не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи у спосіб, встановлений ч.11 ст.128 ЦПК України. Відзиву від нього на адресу суду не надходило.

Керуючись ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим, а причини його неявки неповажними.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини такої та підстави позову, перевіривши їх доказами, враховуючи вимоги ч.8 ст.178 ЦПК України, суд дійшов до висновку про можливість ухвалення рішення у заочному розгляді справи, обмежившись доказами, наданими позивачем, що в повній мірі відповідає вимогам ч.1 ст.280 ЦПК України.

При цьому, суд встановив наступні обставини справи та дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Позивач є власником житлового будинку, який розташований за адресою с. Плотича, вул. Грушевського, 1, Козівського району, Тернопільської області, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 26.12.2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.02.2004 року (а.с.16-17).

У вказаному будинку, на момент звернення із позовом, зареєстровано 6 (шість) осіб: ОСОБА_2 (позивач); ОСОБА_3; ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (діти позивача); ОСОБА_7 (онука позивача), що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні) осіб від 29.08.2017 року (а.с.11).

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 28.05.2013 року (а.с.14).

ОСОБА_3 фактично зареєстрований, але не проживає у будинку №1 на вул. Грушевського у с. Плотича Козівського району Тернопільської області з 2013 року, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов позивача від 28.08.2017 року (а.с.15).

Зняття з реєстрації місця проживання особи, згідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV (далі Закон №1382-ІV), здійснюється, окрім інших підстав, на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316. 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.13 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству, а тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Частиною 2 ст.405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виникнення права членів сімї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже припинення сімейних відносин припиняє право колишніх членів його сімї на користування цим будинком.

Така позиція суду кореспондує також і висновкам Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеним у їхніх судових рішеннях (ухвала ВСУ від 13.07.2011 року, ухвала ВССУ від 22.11.2012 року у справі №6-25981св12 та ухвала Вищого спеціалізованого суду від 13.08.2014 року у справі №6-16366св14).

Відтак, оскільки відповідач не є членом сімї позивача, визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, жодним чином не порушить його прав.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст.7 Закону №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те що Закон №1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання, отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений також і в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 року (справа №21-1438а15).

Аналізуючи вказані вище обставини, суд дійшов до переконання, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки відповідач у будинку №1 на вул. Грушевського у с. Плотича Козівського району Тернопільської області не проживає з 2013 року і по день обстеження; ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та (або) речей повсякденного використання, які б належали останньому в будинку немає, що створює для позивача незручності, оскільки він додатково сплачує за зайвих осіб витрати по оплаті за комунальні послуги, що породжують як власнику житла негативні наслідки (вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), тощо, відтак відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивач має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим помешканням та зняття з реєстраційного обліку, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Відтак, суд надавши оцінку у сукупності узгоджених між собою доказів та дійшов до висновку, що їх достатньо для ухвалення рішення, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

При цьому, вирішуючи питання судових витрат, згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн..

Керуючись ст.ст. 4, 12, 133, 141, 280, 284, 354 ЦПК України, ст. 319, 405 ЦК України, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

у х в а л и в :

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття із реєстраційного обліку задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні ОСОБА_2 житловим будинком №1 на вул. Грушевського у с. Плотича Козівського району Тернопільської області шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування будинком №1 на вул. Грушевського у с. Плотича Козівського району Тернопільської області та зняття його з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі, а саме сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 640,00 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_2, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: 47650, вул. Грушевського, 1, с. Плотича, Козівський район, Тернопільська область; РНОКПП НОМЕР_1; паспорт серія НЮ №315179.

Відповідач ОСОБА_3, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: 47650, вул. Грушевського, 1, с. Плотича, Козівський район, Тернопільська область; РНОКПП відомості відсутні; паспорт серія МС №135226.

Суддя О.Б. Гриновець