Провадження № 22-ц/773/62/18 Категорія: 50 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Концевич Я. О.

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (повторне)), дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (повторне)), в твердій грошовій сумі в загальному розмірі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень нуль копійок), починаючи з 09 жовтня 2017 року та до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (повторне)), повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,у якій покликаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в сумі 6000 грн.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2000р.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого (повторно) 30 вересня 2017 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинської області (а.с.4), та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого (повторно) 23 вересня 2016 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинської області (а.с.5).

Діти проживають з матір'ю ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що відповідач не надає допомоги на утримання дітей, що змусило її звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на їх утримання. Щомісячний розмір аліментів вона визначила у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач є приватним підприємцем та має мінливий дохід.

Частково задовольняючи позов та стягуючи 3000 грн. аліментів на двох дітей, суд першої врахував відсутність стабільного заробітку у відповідача, стан його здоров'я, відсутність на його утриманні інших осіб, а також ту обставину, що діти перебувають утриманні матері - позивача у справі, стан здоров'я дітей, тобто, дотримався вимог ст. 182 СК України, якою передбачено, що при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум складає: для дітей віком до 6 років з травня - 1426 грн., з 1 грудня -1492 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років з травня - 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн.

У суді апеляційної інстанції позивач та її представник пояснили, що на утримання дітей витрачається близько 6 000 грн.

Приписами статтей 141, 180 Сімейного Кодексу України встановлено рівність прав і обов'язків батьків щодо дитини.

За таких обставин визначення судом аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, як батька дітей, у розмірі 3000 гривень, грунтується на законі.

Згідно з ч.3 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже на ОСОБА_1, як на позивача, покладається обов'язок доказування і в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з урахуванням ч.1 статтями 141,180, 182 СК України. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження матеріального становища дітей або інших істотних обставин, які б обґрунтовували розмір аліментів у більшому розмірі, ніж це визначено судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія судів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування рішення Луцького міськрайонного суду від 13 листопада 2017 року у даній справі.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: