Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 з цивільним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи його тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який в подальшому було розірвано. В період шлюбу сторони за спільні кошти набули у власність майно, в тому числі АДРЕСА_1. Уточнивши позовні вимоги позивач просив суд визнати за ним право власністі на 1/2 частину спірної квартири в порядку поділу майна подружжя.

В судове засідання позивач не з'явився, а від його представника надійшла заява про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, від її представника надійшла заява про визнання уточнених позовних вимог та про розгляд справи без його участі.

З'ясувавши думку сторін по справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14 лютого 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2. Сторони мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3.

28 листопада 2014 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 набула у власність АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 адресованої Другій білоцерківській міській державній нотаріальній конторі Київської області від 28.11.2014 року, останній надав свою згоду на укладення договору купівлі-продажу його дружиною ОСОБА_2 квартири під АДРЕСА_1. В заяві ОСОБА_1 підтвердив, що гроші, які витрачаються на придбання об'єкта нерухомості, є спільною сумісною власністю подружжя.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням суду у справі № 357/11085/16-ц. після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 відновлено дошлюбне прізвище - «ОСОБА_1».

05 травня 2017 року відповідачка зареєструвала шлюбу з ОСОБА_4 та змінила прізвище на «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4.

В ході розгляду справи сторони дійшли згоди про розподіл спірної квартири шляхом визнання за кожною із сторін по 1/2 цієї квартири. У зв'язку з цим, представником подану відповідну заяву про визнання позову.

Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.

За змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В даному випадку, суд не вбачає підстав для відмови у визнанні позову відповідачкою.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідачем не оспорюється та обставина, що спірний автомобіль придбано у шлюбі, за спільні кошти та те, що він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Після розірвання шлюбу автомобіль залишився у користуванні відповідача.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності сторін у справі, тому її слід розділити між ними у рівних частках шляхом визнання права власності за кожним із них на 1/2 частинку квартири.

На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71, 163, 368, 372 СК України, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. М. Кошель