Справа №477/717/17 24.01.2018
Провадження №22-ц/784/161/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/784/161/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Шагай О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2017 року, постановлене під головуванням судді Козаченко Р.В. в приміщенні суду о 12 год.54 хв., у цивільній справі з єдиним унікальним номером 477/717/17 за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих порушенням правил користування електроенергією, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, який в подальшому під час розгляду справи уточнив щодо анкетних даних відповідача, в якому посилався на те, що відповідачка ОСОБА_1, яка проживає по АДРЕСА_2, є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1. 30 січня 2017 року контролерами ПАТ «Миколаївобленерго» при контрольному огляді Електроустановки побутового споживача на дотримання вимог діючих Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ України № 1357 від 26 липня 1999 р. (надалі - ПКЕЕн) було встановлено порушення, а саме: «Самовільне підключення електроустановок струмоприймачів, електропроводки до електричної мереж енергопостачальника відкритою електропроводкою без приладу обліку, що можливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку, порушення п. 42 ПКЕЕя». За даним порушенням було складено акт № S 6649, з яким споживач була ознайомлена та запрошена до установи енергопостачальника на комісію з розгляду складеного акту. 20.02.2017 року акт № S 6649 був розглянутий комісією, без участі споживача. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення відповідачем ПКЕЕн відбулося необліковане користування електричною енергією на загальну суму 23161,39 грн., що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. Розрахунок боргу проведений за дванадцять місяців з 30.01.2016 р. по 30.01.2017 р. відповідно до положень п. 3.3. Постанови НКРЕ України «Про затвердження Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією» від 04.05.2006 р. № 562. Примірник протоколу комісії та рахунок на оплату по акту порушення ПКЕЕн було направлено споживачу, але сума боргу до теперішнього часу несплачена. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» борг у сумі 23161,39 грн., а також судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2017 року позов ПАТ «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків задоволено повністю та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» завдані збитки в сумі 23161 грн. 39 коп., вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач звернувся до суду із відзивом на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні відповідачка та її представники підтримали доводи апеляційної скарги, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник позивача не визнала доводи апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) та ст.12 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) та ст.13 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) та ст.81 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону в повній мірі виконані не були.

Приймаючи рішення по справі, суд виходив з того, що ОСОБА_1 є співвласницею будинку АДРЕСА_3 де вона і зареєстрована. На її ім'я у позивача відкрито особовий рахунок. І хоча в особовому рахунку зазначено її прізвище - ОСОБА_4, однак суд вважає це технічною помилкою, оскільки це прізвище носив її співмешканець, з яким вона проживала до його смерті.

В 2005 році вона дозволила проживати в будинку ОСОБА_5, а сама переїхала до іншої адреси в цьому ж селі, де і зареєструвалася. Однак, в наслідок неодноразових порушень правил споживання електроенергії особами, яким вона дозволила проживати в ньому, подача електроенергії була припинена, останній раз - 2 квітня 2013 року. Не зважаючи на це, 30 січня 2017 року контролерами ПАТ «Миколаївобленерго» при здійсненні чергової технічної перевірки в будинку відповідачки було виявлено порушення п. 42 ПКЕЕн, а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до мереж, що не є власністю електропостачальника, відкритою електропроводкою без приладу обліку, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку, про що було складено акт. Також, була складена схема порушення, яка є додатком до зазначеного акту перевірки. В акті про порушення зазначений переріз проводу, яким було здійснено самовільне підключення електропостачання до будинку відповідачки. Факт порушення відповідачкою ПКЕЕн також підтверджується пояснювальною запискою контролера, яка є додатком до акту.Крім того даний факт порушення ПКЕЕн підтверджується поясненнями контролерів позивача, які проводили перевірку, відеозаписом та фотознімками, зробленими на місці виявленого порушення.

Завдані ПАТ «Миколаївобленерго» збитки внаслідок безоблікового споживання електричної енергії відповідачкою до теперішнього часу не сплачені. Згідно п. 48 ПКЕЕн та п.4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2006р. № 122, розмір збитків, завданих енергопостачальнику, розраховується відповідно до оформленого акта про виявлене порушення та згідно з Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕн, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 р. № 562 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції 04.07.2006 р. за № 782/1265 (з наступними змінами) (далі Методика).

Відповідно до п. 3.1 розділу 3 Методики вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕн, та в разі виявлення порушень ПКЕЕн, зокрема, самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі поза засобами обліку електричної енергії.

Згідно протоколу комісії ПАТ «Миколаївобленерго» від 20 лютого 2017 року на підставі зазначеного акту про порушення правил відповідачці відповідно до підпункту 5 пункту 3.1, пунктів 3.3, 2.7 Методики нараховані збитки в розмірі 23161 грн. 39 коп. за період з 30 січня 2016 року по 30 січня 2017 року, тобто за дванадцять місяців до дня виявленого порушення.

Проаналізувавши зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачка, маючи зобов'язання за договором, як споживач електроенергії не звернулася до постачальника із заявою про тимчасове припинення енергопостачання до будинку або ж із заявою про переоформлення особового рахунку. Самостійно і добровільно допустила проживати в ньому інших осіб, не контролювала їх проживання та користування електроенергією, тобто не вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання договірних зобов'язань. Тому відповідно до частини 2 статті 614 ЦК України є винуватою у заподіянні позивачу збитків внаслідок самовільного підключення до мереж енергопостачальника. Відсутність її вини в цьому, як складової правопорушення, нею доведено не було, тому вона не звільняється від відповідальності за збитки, заподіяні іншою особою внаслідок без облікового використання електроенергії. Посилання відповідачки та її представника про безпідставність вимог до неї, так як вона не проживає в будинку і не зареєстрована в ньому, суд не прийняв до уваги, як підставу для звільнення від відповідальності. Тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Однак, проаналізувавши встановлені судом обставини по справі, колегія суддів вважає, що суд помилково дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом правильно зазначено, що взаємовідносини сторін регулюються перш за все ст. 714 ЦК України, яка передбачає, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що оскільки відповідачка є співвласницею будинку, в якому виявлено правопорушення, а акт про порушення є дійсним та правомірним, так як його підписали два представники енергопостачальника та споживач, то його слід вважати відповідним доказом про порушення саме відповідачкою Правил і він є підставою для стягнення збитків, заподіяних безобліковим використанням електричної енергії.

Проте, приймаючи рішення суд не врахував, що акт про порушення є фіксацією порушення і у разі виникнення спору такий акт згідно зі ст. 57 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом) є доказом та повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України( в редакції на час розгляду справи судом).

Так, судом не було враховано, що згідно п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999р., у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження.У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Пункт 2.1 та 3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ 04.05.2006 року N 562, передбачає, що дана Методика застосовується на підставі акта порушень, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕ у тому числі у разі виявлення такого порушення ПКЕЕН, як самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника.

Як убачається з матеріалів справи, співвласниками будинку АДРЕСА_2 на підставі проведеної в 1994р. приватизації є ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.( а.с.40). Зі слів відповідачки, ОСОБА_4 помер в 1995р., а ОСОБА_6 помер в 2007р. Спадщину після їх смерті ніхто в установленому законом порядку не приймав.

Згідно акту обстеження факту не проживання від 26.07.2017р. відповідачка не проживає в даному будинку з 1999р. ( а.с.27), а з 19.10.2005р. вона знялася з реєстрації за даною адресою та зареєструвалася за адресою - АДРЕСА_1 ( а.с.20). Фактично в даному будинку проживає ОСОБА_5, хоча крім неї там зареєстровані також її діти - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_3( а.с.19).

Зі слів відповідачки ОСОБА_5 вселилася в будинок АДРЕСА_2 приблизно в 2000-2002р. самовільно, оскільки в ньому на той час ніхто не проживав. Дані пояснення відповідачки матеріалами справи не спростовані.

Під час здійснення 30 січня 2017 року чергової технічної перевірки в будинку АДРЕСА_2 контролерами ПАТ «Миколаївобленерго» було виявлено порушення п. 42 ПКЕЕн, а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до мереж, що не є власністю електропостачальника, відкритою електропроводкою без приладу обліку, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку, про що було складено акт № S6649, в якому зазначено, що він складений у присутності споживача ОСОБА_11 та уповноваженої ним особи ОСОБА_10 Також в тексті акту зазначено, що він підписаний споживачем ОСОБА_11 та 2 працівниками ПАТ «Миколаївобленерго».

Проте, як убачається з матеріалів справи такої особи, як ОСОБА_11 взагалі не існує. Відповідачка ніколи не мала прізвища ОСОБА_11, її співмешканцем особа з прізвищем ОСОБА_11 також не була, так як співмешканцем ОСОБА_1 був ОСОБА_4

Особовий рахунок за адресою - будинок АДРЕСА_2 був відкритий 01.01.1980р. Даних про те на чиє ім'я в той час був відкритий особовий рахунок, позивач суду не надав. Відповідачка стверджувала, що особовий рахунок був відкритий на ОСОБА_4, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні абонентською книжкою. Позивач в відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що особовий рахунок на ОСОБА_11 був заведений згідно одного з актів про порушення ПКЕЕН зі слів споживача, так як документи, що посвідчують особу представникам позивача надані не були.

Аналіз зазначених вище обставин свідчить про те, що в особовому рахунку за адресою - будинок АДРЕСА_2, зазначено у якості споживача неіснуючу особу, а також про те, що акт про порушення від 30.01.2017р. також складено на неіснуючу особу ОСОБА_11, яка не є співвласником будинку АДРЕСА_2.

Крім того, як пояснила в суді апеляційної інстанції представник позивача, під час демонстрації відеозйомки правопорушення в суді першої інстанції було з'ясовано, що під час перевірки відповідачка ОСОБА_1 була відсутня. Згідно відеозйомки під час перевірки була присутня ОСОБА_5 та її син ОСОБА_10, який не є представником побутового споживача ОСОБА_1, оскільки не є особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору з споживачем. Не зважаючи на це, в акті зазначено, що він підписаний ОСОБА_11 Відповідачка ОСОБА_1 заперечувала в суді першої інстанції те, що вона була присутня під час перевірки та підписувала акт, а також те, що їй було вручено акт про порушення.

Суд даним обставинам належної правової оцінки не дав, та помилково дійшов висновку, що акт про порушення підписаний споживачем ОСОБА_1

Отже, оскільки акт про порушення № S6649 від 30.01.2017р. фактично не підписаний споживачем ОСОБА_1, то для того, щоб вважати його дійсним згідно п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999р., він повинен був бути підписаний трьома представниками енергопостачальника. Як убачається з тексту складеного працівниками позивача акту № S6649 від 30.01.2017р., він підписаний двома представниками енергопостачальника.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що акт про порушення № S6649 від 30.01.2017р. складений з порушеннями вимог Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999р.( п.53), а тому згідно п. 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ 04.05.2006 року N 562, не може бути підставою для нарахування збитків на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

Отже, проаналізувавши зазначені вище обставини по справі у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доведеність та необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за актом про порушення правил користування електричною енергією для населення від 30.01 2017 року в сумі 23161 грн. 39 коп.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що неправильне застосування судом зазначених вище норм матеріального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ПАТ «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих порушенням Правил користування електричною енергією для населення у розмірі 23161 грн. 39 коп. відмовити через їх необгрунтованість.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді