Справа № 526/1603/18
Провадження № 2/526/727/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Тищенко Л.І.

з участю секретаря Синепол С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради, третя особа: СТОВ «Лободіно» про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

до суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Сергіївської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю.

У позовній заяві позивач вказує, що у 1998 році вона придбала в СТОВ «Лободіно» житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться по пров. Польовий, 37, в с. Вечірчине Гадяцького району Полтавської області. Земельна ділянка біля вказаного будинку не приватизована. СТОВ «Лободіно» фактично передало їй вищевказане нерухоме майно, а вона прийняла та розрахувалася за нього. З жовтня місяця 1998 року позивач вселилася до будинку, проживала у ньому, проводила ремонтні роботи, вела господарство та проживає по даний час. У 2015 році, після підготовки всіх необхідних для посвідчення договору купівлі-продажу у нотаріуса документів, вона звернулася до керівництва СТОВ «Лободіно» з проханням зявитись до нотаріуса для підписання правочину. Проте керівництво СТОВ «Лободіно» повідомило, що товариство не має на будинок жодних правовстановлюючих документів, тому спірний будинок є безхазяйною річчю. Колишнє КСП «Лободіно», правонаступником якого є СТОВ «Лободіно», господарським способом будував житлові будинки для колгоспників. Будівництво відбувалося у 80-х, на початку 90-х років. Будівництво будинку, в якому вона проживає, закінчено у 1991 році. У 2017 році позивач зверталася до Гадяцького районного суду Полтавської області з позовною заявою про визнання договору між нею та СТОВ «Лободіно» таким, що відбувся та визнання за нею права власності на житловий будинок, що знаходиться по пров. Польовий, 37, в с. Вечірчине Гадяцького району Полтавської області, проте вимушена була залишити без розгляду вказану позовну заяву, враховуючи, що СТОВ «Лободіно» не надало суду жодних документів, які б підтверджували належність житлового будинку товариству. Посилаючись на вищевикладене, позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по провулку Польовий, 37, в с. Вечірчине Гадяцького району Полтавської області, за набувальною давністю.

ПозивачОСОБА_1 надала заяву про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідачатериторіальної громади Сергіївської сільської ради до суду не з'явився, направив відзив, в якому просив розглянути справу без участі представника сільської ради, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає.

Представник третьої особи СТОВ «Лободіно» надав заяву, в якій просив розглянути цивільну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю без участі представника СТОВ «Лободіно», проти задоволення позовних вимог заперечень не має.

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали, вважає, що позовні вимогиОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю підлягають до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, позивач ОСОБА_1 з жовтня 1998 року проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.

Технічний паспорт, на вказане домоволодіння, був виготовлений за заявою ОСОБА_1 станом на 16.05.2015.

Відповідно до технічного паспорта, домоволодіння, що знаходиться по провулку Польовий, 37, в с. Вечірчине Гадяцького району Полтавської області складається з житлового будинку А-1 та господарських будівель: сарай Б, погріб вхідний В, вбиральня Г, літній душ Д, колодязь інженерний № 1.

Відомості про державну реєстрацію нерухомого майна, а саме житлового будинку за адресою: провулок Польовий, 37, с. Вечірчине Гадяцького району Полтавської області відсутні, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 06.11.2018.

Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Сергіївської сільської ради від 25.10.2018 № 02.01-07/1506, житловий будинок по провулку Польовий, 37, в с. Вечірчине Гадяцького району Полтавської області не стоїть на балансі сільської ради.

За домоволодінням по пров. Польовий, 37, в с. Вечірчине Гадяцького району Полтавської області рахується не приватизована земельна ділянка розміром 0,25 га, про що зазначено у довідці виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 1094 від 22.06.2017.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Відповідно до положень пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у житловому будинку по провулку Польовий, 37, в с. Вечірчине Гадяцького району Полтавської області, суд вважає, що її позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходиться по провулку Польовий, 37, в с. Вечірчине Гадяцького району Полтавської області, за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 335, 344 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради, третя особа: СТОВ «Лободіно» про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок А-1 з господарськими будівлями: сарай Б, погріб вхідний В, вбиральня Г, літній душ Д, колодязь інженерний № 1, що знаходиться по провулку Польовий, 37, в с. Вечірчине Гадяцького району Полтавської області, за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована у встановленому законом порядку, місце проживання (перебування): с. Вечірчено Гадяцького району Полтавської області.

Головуючий Л. І. Тищенко