14.02.2018 Справа № 363/3881/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді - Рудюка О.Д.

при секретарі - Клименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2. Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок АДРЕСА_2

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого вона все майно заповіла позивачу.

Звернувшись до державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення власності на житловий будинок, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний житловий будинок.

Зважаючи на вказані вище обставини, позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на будинок АДРЕСА_3

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 зареєстроване виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Вишгородської району Київської області, актовий запис № 65.

28 травня 2003 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 93, відповідно до якого ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме праве заповіла у власність ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_4

Як вбачається з спадкової справи № 247/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, спадкоємцем є позивач - ОСОБА_1

18 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою, яка зареєстрована за № 627, про прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_2

Звернувшись до державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення власності на житловий будинок, державний нотаріус. постановою від 01 жовтня 2015 року, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний житловий будинок.

Відповідно до довідки № 898 виданої Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області 05 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_5 з 06 червня 1978 року по день смерті.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_6, інвентаризаційна справа № 1500056, виданий 17 липня 2015 року, даний житловий будинок був збудований у 1987 році.

Відповідно до Довідки на нерухоме майно виданої КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 14 серпня 2015 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_7 у КП КОР «Вишгородське БТІ» станом на 31 грудня 2012 року не зареєстровано, рік будівництва будинку - 1987 року.

Відповідно до Довідки форми № 3 виданої Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області від 15 травня 2015 року, ОСОБА_1 дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Власником являється ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Особовий рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_2

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1950 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відтак, згідно зі вказаними нормативними актами виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний житловий будинок входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_2

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі ст. ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Однак, оскільки будинок був збудований в 1987 році, діюче на час введення будинку в експлуатацію законодавство не вимагало реєстрації прав власності, то на думку суду спірний будинок не є самочинним будівництвом, належав спадкодавцю і тому за позивачем слід визнати право власності на вказаний спірний будинок.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в поряду спадкування на будинок АДРЕСА_8 з надвірними будівлями та спорудами після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2018 року.

Суддя О.Д. Рудюк