_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/520/336/18
УХВАЛА

06.11.2018 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Коваленко О.Б., розглянувши заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2018 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1, та заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо обтяження спірного майна правами третіх осіб.

Обгрунтовує вимоги тим, що відповідачка наголошує про те, що дана квартира, придбана під час шлюбу, належить тільки їй. Оскільки спірне нерухоме майно зареєстроване на її імя, позивач припускає, що ОСОБА_2 може здійснити відчуження спільного майна подружжя та вчинити інші дії, наслідком яких буде ускладнення або неможливість виконати рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Квартира АДРЕСА_1 була придбана під час шлюбу на імя ОСОБА_2. Це підтверджується наданими свідоцтвом про право власності на вказану квартиру від 08 липня 2003 року, Свідоцтвом про одруження від 26 жовтня 1997 року, актовий запис № 1511, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому ОМР.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Захід забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1, та заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо обтяження спірного майна правами третіх осіб є необхідним для захисту прав та інтересів позивача, співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Керуючись ст.ст. 149-152 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано на ОСОБА_2, та заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо обтяження даної квартири правами третіх осіб.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Коваленко О. Б.