Справа № 380/1112/16-ц Головуючий у І інстанції Архангельський А. М.
Провадження № 22-ц/780/449/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 19.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Матвієнко Ю.О., Суханової Є.М.

Секретар - Шуляк Д.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору завдатку дійсним та стягнення грошових коштів .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_2 укладено усний попередній договір у зв'язку з відсутністю у останнього належним чином оформлених документів на недобудований житловий будинок та земельну ділянку по вул. Енергетиків, 33 у м. Тетієві Київської області, за умовами якого відповідач зобов'язався продати йому вищевказаний недобудований житловий будинок і земельну ділянку за 104 000 грн, виготовити правовстановлюючі документи, а він - віддавати йому грошові кошти частинами у рахунок завдатку. Після чого він зі згоди відповідача вселився до недобудованого житлового будинку.

На виконання зазначеної вище усної домовленості за період з липня 2013 року до березня 2014 року він сплатив відповідачу завдаток у розмірі 71 000 грн, про що є відповідні розписки. Проте відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, правовстановлюючі документи на недобудований житловий будинок, земельну ділянку не оформив та почав вимагати від нього виплатити повну вартість будинку у розмірі 104 тисячі грн, а 27 травня 2016 року рішенням Тетіївського районного суду Київської області, що набрало законної сили, його виселено зі спірного незавершеного будівництвом будинку.

Вважав, що такими діями відповідача порушено його права.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд визнати договір завдатку, укладений 19 березня 2014 року між ним та ОСОБА_2, дійсним, стягнути з відповідача 142 000 грн.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано договір завдатку, укладений 19 березня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, дійсним. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 143 420 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу ,в якій просив скасувати рішення суду ,в задоволенні позову відмовити .

Рішенням апеляційного суду Київської області від 9 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Скасовано заходи забезпечення позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року рішення апеляційного суду Київської області від 09 лютого 2017 року скасовано , справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції .

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Судом установлено, що на початку 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали усну угоду, згідно з якою позивач купує недобудований житловий будинок та земельну ділянку по вул. Енергетиків, 33 у м. Тетієві Київської області за 104 000 грн, на які відсутні правовстановлюючі документи, а відповідач у коротший термін виготовляє правовстановлюючі документи.

Крім того, встановлено, що сторони домовилися про те, що ОСОБА_3 вселяється в недобудований будинок та проводить за свій рахунок його ремонт, у зв'язку з чим позивач разом з сім'єю у 2013 році вселився до будинку та в рахунок оплати за будинок на підставі розписок надавав ОСОБА_2 завдаток (грошові кошти), а саме:

01 грудня 2013 року - 4 000 грн, 17 липня 2013 року - 20 000 грн, 20 березня 2013 року - 30 000 грн, 08 березня 2014 року - 10 000 грн, 19 березня 2014 року - 7 000 грн, а всього 71 000 грн.( т.1 а.с. 18-22) .

Відповідач взятих на себе обов'язків продавця не виконав, правовстановлюючих документів на недобудований житловий будинок із земельною ділянкою, що розташовані по вул. Енергетиків, 33 у м. Тетієві Київської області, не виготовив.

Відповідно до рішення Тетіївського районного суду від 27 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 виселено ОСОБА_3 разом із сім'єю з будинку( т.1 а.с. 23-25.) . Рішення набрало законної сили ( т.1 а.с. 26-29) .

Отриману за розписками суму 71 000 грн відповідач ОСОБА_3 не повернув .

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року № 6-82цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом установлено, що сторони домовились про укладення договору купівлі-продажу недобудованого житлового будинку та земельної ділянки по вул. Енергетиків, 33 у м. Тетієві Київської області. У рахунок платежів за вказане майно відповідач отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 71 000 грн, про що є відповідні розписки. Зазначені обставини відповідач не спростував.

Оскільки договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було, суд першої інстанції не дав оцінки тому, чи не є передана відповідачу сума у розмірі 71 000 грн авансом, що підлягає поверненню позивачу.

Саме такими фактичними обставинами позивач обґрунтував свої позовні вимоги, а застосування до встановлених судом правовідносин норм матеріального права є виключною компетенцією суду і не є виходом за межі позову.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову Корчак О.С., суд першої інстанції помилково виходив із того, що відповідач порушив усні зобов'язання, укладені між ним та позивачем, які по суті були забезпечені завдатком, не оформив правовстановлюючі документи для продажу житлового будинку та земельної ділянки, не повернув позивачу завдаток, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 571 ЦК України він повинен повернути завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Проте повністю погодитись із таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За змістом ч.2 ст. 570 ЦК України, у тих випадках , коли сторони домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони давались. Правила про залишення завдатку особі, яка його одержала , або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, але він не виконується з вини якоїсь із сторін.

Суд, задовольняючи позов , не взяв до уваги , що між сторонами виникли правовідносини щодо наміру укласти угоду купівлі-продажу будинку і земельної ділянки, тому невірно зазначив ,що відповідно до вимог закону внесена сума є завдатком , а між сторонами укладений договір завдатку , оскільки сторони так і не уклали договір купівлі-продажу, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог , і стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми 71 000 грн , яка є авансом . В іншій частині позов не підлягає задоволенню , оскільки відсутні правові підстави для його задоволення .

Відповідно до положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» оскільки підставою позову є фактичні обставини, що вказані в позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми в обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватись при вирішенні спору.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України ( в редакції , яка діяла на час ухвалення рішення судом першої інстанції) підставами позову, які відповідно до ст.ст. 31,215 ЦПК України суд не може змінити без згоди позивача є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Тому в разі посилання позивача не на ту норму закону суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача. Під підставами позову слід розуміти відповідно до ст. 119 ЦПК України обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може змінити, якщо її дії не поширюється на дані правовідносини.

Таким чином , відповідно до вимог закону , є підстави вважати ,що основний договір між сторанами не укладений , а відтак ,згідно з умовами попереднього договору виникає обов»язок повернути отримані грошові кошти в сумі 71 000 грн .

Будь-яких доказів, що передбачалося повернення суми в подвійному розмірі, позивач суду не надав .

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,376,381 - 384 ЦПК України , колегія суддів ,-

П о с т а н о в и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково .

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року - скасувати . Ухвалити у справі нове судове рішення .

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору завдатку дійсним та стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) уродженця м. Тетіїв Київської області, проживає АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) , проживає АДРЕСА_2 - 71 000 грн ( сімдесят одну тисячу грн) , судові витрати в розмірі 710 грн ( сімсот десят грн).

В іншій частині позову відмовити .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття .

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення , а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 28 лютого 2018 року .

Головуючий

Судді