Справа № 536/1498/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 cічня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

при секретарі - Клоновій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В своїй позовній заяві позивач вказувала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно з рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області в 2003 році. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської від 23 жовтня 2003 року за її позовом, з відповідача на її користь стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян на дитину починаючи з 09.10.2003 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з 18.08.2010 року відповідач виплачував аліменти на утримання сина у фіксованому розмірі по 300 грн. на місяць.

З часом матеріальна потреба на утримання сина ОСОБА_3 значно збільшилась, у зв'язку з чим збільшилися потреби в коштах на навчання, розвиток та інше. 23.02.2015 року вона подала заяву до Державної виконавчої служби про відкликання заяви від 18.08.2010 року та починаючи з 23.03.2015 року стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини, але не менше 30% від прожиткового мінімуму доходів громадян.

У 2016 році посилаючись на свій скрутний матеріальний стан відповідач подав позов до Кременчуцького районного суду про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 липня 2016 року, визначено розмір аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень на місяць, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 17 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2.

На даний час Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає аліменти сплачує несвоєчасно та не у повному обсязі, не бере участі у додаткових витратах на дитину.

Починаючи з 17.01.2015 року відповідач періодично виїздить за кордон на заробітки, що підтверджується витягом Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордон служби України від 14.01.2017 року № 894, на що витрачає немалі кошти лише для оплати проїзду, що свідчить про його достатню матеріальну забезпеченість.

На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким: стягувати з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, 2002 року народження, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що позивача з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно з рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області в 2003 році. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської від 23 жовтня 2003 року за її позовом, з відповідача на її користь стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян на дитину починаючи з 09.10.2003 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з 18.08.2010 року відповідач виплачував аліменти на утримання сина у фіксованому розмірі по 300 грн. на місяць.

З часом матеріальна потреба на утримання сина ОСОБА_3 значно збільшилась, у зв'язку з чим збільшилися потреби в коштах на навчання, розвиток та інше. 23.02.2015 року позивач подала заяву до Державної виконавчої служби про відкликання заяви від 18.08.2010 року та починаючи з 23.03.2015 року стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини, але не менше 30% від прожиткового мінімуму доходів громадян.

У 2016 році посилаючись на свій скрутний матеріальний стан відповідач подав позов до Кременчуцького районного суду про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 липня 2016 року, визначено розмір аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень на місяць, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 17 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2.

На даний час Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає аліменти сплачує несвоєчасно та не у повному обсязі, не бере участі у додаткових витратах на дитину.

Починаючи з 17.01.2015 року відповідач періодично виїздить за кордон на заробітки, що підтверджується витягом Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордон служби України від 14.01.2017 року №894, на що витрачає немалі кошти лише для оплати проїзду, що свідчить про його достатню матеріальну забезпеченість.

Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось з них.

Пункт 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснює, що у новому розмірі аліментів сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, таким чином не підлягає задоволенню вимога позивачки про початок стягнення аліментів з відповідача з моменту звернення до суду із позовом.

За таких обставин, суд має підстави для задоволення позову та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини до досягнення нею повноліття, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набранням цим рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позов задоволено в повному обсязі, позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, позов задоволено, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 640 гривень.

Керуючись ст. 192 СК України, ст. ст. 4, 12,82, 133, 141ЦПК України, Конвенцією ООН "Про права дитини" -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити

Збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 липня 2016 року, визначено розмір аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень на місяць, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 17 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати в подальшому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі в розмірі 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набранням цим рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський