Справа №490/7870/16-ц 19.02.2018
Провадження №22-ц/784/342/18
П О С Т А Н О В А

Єдиний унікальний номер судової справи 490/7870/16-ц

Провадження №22-ц/784/342/18

Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.

ПОСТАНОВА

іменем України

19 лютого 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

без участі учасників справи, належно повідомлених про час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2017 року, ухвалене головуючим суддею Чулуп О.С., цього ж дня, в приміщенні цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначала, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року визнано протиправним та скасовано пункт 3 рішення Комісії з розгляду земельних спорів Миколаївської міської ради від 10 грудня 2013 року, яким погоджено ОСОБА_3 оформлення правових документів на земельну ділянку, орієнтованою площею 499, 45 кв.м для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1

Посилаючись на виписані обставини, похилий вік та на душевні страждання, яких зазнала у зв'язку з рішенням відповідача щодо розгляду земельного спору, винесення незаконного рішення по ньому, та порушення цим звичайного способу життя, погіршення стану її здоров'я, позивач на підставі ст. 56 Конституції України просила стягнути з Миколаївської міської ради 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Заперечуючи проти позову представник відповідача посилався на недоведеність заподіяння позивачу моральної шкоди рішенням комісії міської ради та порядком його оскарження.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушення ним норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2, районний суд виходив з його безпідставності та відсутності безспірних доказів заподіяння моральної шкоди.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

-2-

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами доказуванню підлягають: а) наявність шкоди; б) незаконність рішень (дій, бездіяльність) заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та прийняттям незаконних рішень (дій, бездіяльності) заподіювачем. Наявність чи відсутність вини заподіювача в даному випадку правового значення не має.

Положеннями ч. 1 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що шкода заподіяна, зокрема фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до Комісії з розгляду земельних спорів Миколаївської міської ради (далі - Комісія) із заявою про розгляд можливості оформлення правових документів на земельну ділянку, орієнтовною площею 499,45 кв.м для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2

Відповідно до пункту 3 протоколу № 49 від 10 грудня 2013 року Комісією погоджено ОСОБА_3 оформлення правових документів на земельну ділянку орієнтованою площею 499,95 кв.м для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_3

В 2015 році позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування цього рішення Комісії. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 25-26).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2015 року скасовано.

Визнано протиправним та скасовано п. 3 рішення Комісії від 10 грудня 2013 року №49, яким погоджено ОСОБА_3 оформлення правових документів на земельну ділянку, орієнтовною площею 499,45 кв.м. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_4

Задовольняючи адміністративний позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що районний суд зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, оскільки розглянувши земельний спір без повідомлення про це позивача ОСОБА_2, Комісія позбавила її установленого земельним законодавством права на захист прав та законних інтересів. Тому спірне рішення відповідач прийняв не у спосіб, що передбачений земельним законодавством.

-3-

Обставини, встановлені судовими рішеннями у цій справі, що набрала законної сили, згідно положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України (в редакції діючий на час ухвалення рішення) не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи.

Аналогічні положення містяться у ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Отже, рішення Комісії міської ради було незаконним, порушувало права та законні інтереси позивача, та на відповідачеві лежав тягар довести законність свого рішення, однак цього не доведено. Обставини встановлені судовими рішеннями є преюдиційними.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що позивач належними та допустимими доказами довела факт незаконності рішення відповідача щодо розгляду земельного спору та спричинення цим їй моральної шкоди, яка полягала в душевних переживаннях, порушенні звичайного способу життя та вимагала від неї додаткових зусиль, враховуючи її вік, щодо вирішення цього питання. А тому, відповідно до ст.ст. 1167, 1173 ЦК України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди за рахунок коштів місцевого бюджету слід покласти на відповідача.

За такого, висновок суду першої інстанції про те, що внаслідок незаконних рішень відповідача позивачу не спричинено моральної шкоди, на думку колегії суддів, є помилковим.

Вирішуючи питання про розмір компенсації моральної шкоди, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, характер та об'єм заподіяних позивачу моральних страждань, ступінь їх доведеності, і вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок коштів місцевого бюджету на користь позивача 200 грн.

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки, то рішення суду першої інстанції на підставі п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 55 грн. 12 коп. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в обох судових інстанціях.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів , -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Миколаївської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету на користь ОСОБА_2 200 (двісті) грн. на відшкодування моральної шкоди та на користь держави 55 (п'ятдесят п'ять) грн. 12 коп. судового збору в обох судових інстанціях.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст постанови виготовлено 19 лютого 2018 року