АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1282/18 Справа № 186/984/17 Головуючий у 1 й інстанції - Демиденко С. М. Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Баранніка О.П.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 3 листопада 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Філіпової Інни Петрівни про визнання іпотеки припиненою та зобов'язання провести державну реєстрацію припинення іншого речового права, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Філіпової І.П. про визнання іпотеки припиненою та зобов'язання провести державну реєстрацію припинення іншого речового права.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що 25 квітня 2013 року ОСОБА_3 (на той час - ОСОБА_3) Н.В. уклала з ОСОБА_2 договір позики на суму 77000,00 грн., який згідно п.п. «а», п.2 є безпроцентним, та за яким остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 1 травня 2018 року, а за п.п. «г» п.2 - повернення позики повинно підтверджуватися власноручною розпискою позикодавця.

Цього ж дня, з одного боку - між ОСОБА_3. та її сином ОСОБА_4, а з іншого - з ОСОБА_2 в забезпечення договору позики було укладено договір іпотеки, предметом якого виступала належна позивачам на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1.

За сімейними обставинами позичальник ОСОБА_3 переїхала на постійне проживання до Російської Федерації, там уклала шлюб, влаштувалася там на постійне місце роботи. Маючи змогу одноразово повернути позику, у жовтні 2016 року в телефонному режимі запитала ОСОБА_2, на який рахунок йому перевести кошти. Після цього 4 жовтня 2016 року вона здійснила грошовий переказ на суму 199000,00 російських рублів, що за офіційним курсом НБУ станом на 4 жовтня 2016 року складало: 199000 х 0,4144 = 82 465,6 грн. Більший розмір суми нею переказувався для того, щоб цього вистачило на сплату послуг за припинення іпотеки.

Підтвердженням цього є приходний касовий ордер № 52416450 від 4 жовтня 2016 року, заява фізичної особи на переказ грошових коштів № 901350619 від 4 жовтня 2016 року, роздруківка з сайту банку про отримання цього переводу.

Після спливу місяця вона дізналась, що ОСОБА_2 не відвідував нотаріуса та не припинив іпотеку. В процесі розмови він став вказувати на те, що коли він позичав їй кошти, курс долара був набагато меншим, та що сума позики зросла і вона винна йому значно більші кошти ніж ті, що зазначені в договорі, а тому припиняти іпотеку відмовився.

Через представника позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Філіпової І.П., яка винесла рішення про відмову у державній реєстрації припинення обтяження речового права, заборони за № 797974 на нерухоме майно, при цьому надала письмові пояснення, що заборону зняти не має можливості, оскільки це можливо або за заявою іпотекодержателя, або за рішенням суду, та з наданих документів не вбачається безспірне погашення позики.

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд: визнати договір іпотеки від 25 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3., ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Першотравенського нотаріального округу Мініною С.Я., зареєстрованим в реєстрі за № 703 - припиненим; зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Філіпову І.П. виключити з Державного реєстру іпотек запис № 799308 про обтяження іпотекою, виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 797974 про заборону на нерухоме майно - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 3 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано іпотеку, за договором іпотеки від 25 квітня 2013 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3., ОСОБА_4, посвідченим приватним нотаріусом Першотравенського нотаріального округу Мініною С.Я., зареєстрованим в реєстрі за № 703 - припиненою.

В решті позовних вимог відмолено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В порядку пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області № 0430/2634/2012 від 15 листопада 2012 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про поділ майна подружжя задоволено, та виділено ОСОБА_7 та ОСОБА_8, кожному із них, по ? частині /долі/ квартири АДРЕСА_1, яка належала раніше ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 1999 року, зареєстрованого в КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації" 28 вересня 1999 року за № 13-49 та визнано за ОСОБА_7 та ОСОБА_8, за кожним із них, право власності на ? частину /долю/ квартири АДРЕСА_1.

Згідно витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 404516 від 11 лютого 2013 року та витягом про державну реєстрацію прав Колективного підприємства "Павлоградського міжміського бюро технічної інвентаризації" № 36855115 від 20 грудня 2012 року встановлено, що за ОСОБА_7 зареєстровано на праві спільної часткової власності в розмірі ? частки квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до договору дарування частки квартири від 11 лютого 2013 року, посвідченого нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я. встановлено, що ОСОБА_8 передав безоплатно у власність ОСОБА_4 ? частку квартири АДРЕСА_1, а згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 407908 від 11 лютого 2013 року право спільної часткової власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4.

25 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 був укладений безпроцентний договір позики, згідно якого остання отримала від позикодавця грошові кошти в сумі 77000,00 грн. та зобов'язалась повернути їх не пізніше 1 травня 2018 року.

Згідно п.п. в) п.2 цього договору виконання зобов'язання за цим договором має здійснюватися альтернативно, або готівкою або у безготівковий спосіб, що підтверджується договором позики від 25 квітня 2013 року посвідченого нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я.

В той же день, 25 квітня 2013 року ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_4, з однієї сторони, та з ОСОБА_2, з іншої сторони, в забезпечення договору позики було укладено договір іпотеки, предметом якого виступала належна позивачам на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором іпотеки від 25 квітня 2013 року посвідченого нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 31 липня 2013 року встановлено, що ОСОБА_3. змінила прізвище на ОСОБА_3.

04 жовтня 2016 року на виконання основного зобов'язання за договором позики ОСОБА_3, у безготівковий спосіб перерахувала ОСОБА_2, грошові кошти в розмірі 199670,00 російських рублів, що на день платежу становить 82 465,6 грн. Відповідно до повідомлення Національного банку України, курс 10 російських рублів станом на 4 жовтня 2016 року становить 4,141 грн. Зазначені кошти позикодавець ОСОБА_2, у позивачки ОСОБА_3, прийняв шляхом отримання цього безготівкового переказу, що не заперечується сторонами по справі та підтверджується матеріалами справи (а.с.22-24).

30 травня 2017 року державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Філіпова І.П. Межівського районного нотаріального округу відмовила у державній реєстрації припинення обтяження речового права, заборони № 797974 та у державній реєстрації припинення іпотеки за № 799308 на нерухоме майно квартиру з реєстраційним номером НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктом ОСОБА_3.(а.с.27-33).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2, як кредитор за договором позики прийняв грошовий безготівковий переказ від 04 жовтня 2016 року від боржника за договором позики - ОСОБА_3, яка виконуючи зобов'язання за договором позики діяла у відповідності до п.п. В) пункту № 2 Договору позики, а тому, забезпечене іпотекою зобов'язання за договором позики виконано в повному обсязі, в такому разі зобов'язання за договором іпотеки, яке є похідним від договору позики, також припиняється.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Юридичним наслідком належного виконання зобов'язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов'язання.

Таким чином, з моменту виконання боржником зобов'язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України в постановах від 8 лютого 2017 року у справі № 6-2560цс16 та від 4 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не вірно встановив факт моменту повернення позики, а саме визначивши, що моментом виконання зобов'язання є безготівковий перерахунок коштів на рахунок позикодавця, а тому вимоги позивачів про визнання іпотеки припиненою є передчасними, колегія суддів не приймає до уваги як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до п.4.3. Договору іпотеки від 25 квітня 2013 року, право іпотеки припиняється виконанням Іпотекодавцями забезпечених іпотекою зобов'язань.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України "Про іпотеку". Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

За положенням частини 1 статті 559 України припинення іпотеки у разі належного виконання основного зобов'язання, презюмується.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 3 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

О.П. Бараннік