РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/4611/17

провадження у справі №2/0285/34/18

15 лютого 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючої судді Заполовської Т.Г., розглянувши у порядку спрощеного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Позивач 13.12.2017 року звернувся до суду з цим позовом та просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 01.04.2015 року в сумі 11573,63 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву б/н від 11.04.2012 року. ОСОБА_1А отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобовязання перед відповідачем ОСОБА_1 виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає ПАТ КБ ПриватБанк кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобовязань по кредитному договору. Станом на 21.11.2017 року заборгованість становила 11573,63 грн. з яких: поточна заборгованість по кредиту 5245,66 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1774,34 грн., заборгованість по пені 3526,31 грн., по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 527,32 грн. (процентна складова). З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду.

Розгляд справи проводиться в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надійшло.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне.

11.04.2012 року ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» та отримав кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ОСОБА_1 висловив свою згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами та памяткою клієнта складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8).

Відповідач неналежним чином виконував свої обовязки по кредитному договору № б/н від 11.04.2012 року і станом на 21.11.2017 року заборгованість становила 11573,63 грн. з яких: поточна заборгованість по кредиту 5245,66 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1774,34 грн., заборгованість по пені 3526,31 грн., по штрафам 500,00 грн. (фіксована частина), 527,32 грн. (процентна складова).

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме п.п. 1.1.5.21 та 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с. 15, 21).

У той самий час, згідно з пунктами п.п. 2.1.1.12.7.4 та п. 2.1.1.12.8.1 Умови і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування (а.с. 21).

Оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Відтак суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по пені в розмірі 3526,31 грн. необхідно відмовити.

В іншій частині позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується Кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.

Як встановлено судом, позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а останній неналежним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит.

Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості по тілу кредиту, відсотках та штрафах, зазначеної в позовній заяві, а також враховуючи позицію відповідача, який не оспорив ні суму позову, ні підстав, з яких позов заявлений, суд задовольняє заявлений позов у вказаній частині.

Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 206, 258 259, 265, 268, 279 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 549, 551, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 61 Конституції України, суд

УХВАЛИВ :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (01001, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ) до ОСОБА_1 (11723, с. Красилівка Новоград-Волинського району Житомирської області, ІПН НОМЕР_1) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.04.2012 року на загальну суму 8047 (вісім тисяч сорок сім) гривень 32 копійки, у тому числі: заборгованість за кредитом 5245,66 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1774,34 грн., заборгованість по штрафам -1027,32 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судові витрати в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 30-ти днів з з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення 15.02.2018 року.

Головуюча Т.Г. Заполовська