АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/71/18Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І.

ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Ребриної К.Г., у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -:

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 вересня 2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті «Приватбанку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених Договором.

Відповідач на підставі п.2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

У зв'язку із порушеннями зобов'язань за Договором відповідач станом на 31 серпня 2016 року має заборгованість в сумі 13834 гривні 04 копійки, яка складається з наступного:

- 255 гривень 85 копійок - заборгованість за кредитом;

- 9142 гривни 24 копійки - заборгованість за процентами за користування кредитом;

- 3301 гривна - заборгованість за пенею та комісією;

- 500 гривень - штраф (фіксована частина);

- 634 гривень 95 копійок - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 13834 гривни 04 копійки за кредитним договором від 03 вересня 2012 року та судові витрати.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким в повному обсязі задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що суд дійшов невірного висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки кредитні правовідносини між сторонами є дійсними і про бажання їх припинити у порядку, встановленому законодавством чи договором, не висловлювала жодна із сторін, внаслідок чого договір був пролонгований.

ОСОБА_5 подав відзив, в якому заперечив проти задоволення поданої апеляційної скарги, вказуючи, що кредитний договір між сторонами не укладався.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору та що позивачем пропущений строк позовної давності.

Відповідно до частини 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 вересня 2012 року між банком та відповідачем, шляхом написання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, був укладений кредитний договір.(а.с.5).

Частинами 1,2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду позивач умови укладеного договору обґрунтував довідкою про умови кредитування з використанням кредитних карт «Універсальна, 55 днів льготного періоду» та умовами та правилами надання банківських послуг.

Однак як вбачається з доданих до матеріалів справи доказів ні тарифи, ні умови та правила надання банківських послуг відповідачем не підписувались, а відтак позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні заяви діяли саме такі умови та правила і сторони уклали договір на вказаних умовах.

Заперечив проти вказаних умов і відповідач , зазначивши це в поданому письмовому запереченні.(а.с.49-53)

Тому з вказаних підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд допустив протиріччя, оскільки в мотивувальній частині зазначивши, що між сторонами договір не був укладений, при цьому дав оцінку таким умовам договору, крім того в мотивах зазначив про пропуск строку позовної давності.

Це свідчить про порушення норм процесуального права.

Однак згідно частини 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що по суті рішення суду є правильним, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування даного рішення.

Вказівка апелянта на те, що строк позовної давності ним не пропущений, правового значення не має і на рішення суду не впливає, оскільки вимоги позивача не підлягають задоволенню з вище викладених підстав, а не внаслідок пропуску строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 вересня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 25 січня 2018 року.

Судді