Постанова

Іменем України

30 січня 2018 року

м. Київ

справа № 569/10523/15-ц

провадження № 61-1576 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя - доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

представник відповідача - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2, на ухвалу апеляційного суду Рівненської області у складі судді Ковальчук Н. М. від 06 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_1 пред'явила позов до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), у якому просила визнати порушеним право споживача фінансових послуг та визнати недійсним кредитний договір, укладений 14 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1, за умовами якого позивачу надано кредит у сумі 200 000 грн, зі сплатою 14,5 % річних та кінцевим терміном повернення 11 вересня 2012 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у складі судді Бучко Т. М. від 01 квітня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у позові.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, яку ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 10 серпня 2016 року залишено без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивач подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції з пропуском строку, визначеного частиною першою статті 294 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, та до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі абзацу 2 частини третьої статті 297 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та не наведено поважних причин такого пропуску.

У касаційній скарзі, поданій 31 жовтня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційна скарга подана до суду апеляційної інстанції у межах процесуального строку на апеляційне оскарження, а тому у суду відсутні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

28 грудня 2017 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 415 Цивільного процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними в статті 416 цього Кодексу.

У статті 129 Конституції Українизакріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11‑рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1. пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де визначено порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК Україниу редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до положень частини першої статті 73, частини третьої статті 294 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, апеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі наявності поважних причин цього строку.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 297 ЦПК України, у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, якщо підстави для поновлення строку на апеляційного оскарження, вказані особою, яка подала апеляційну скаргу, будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Апеляційним судом встановлено, що 27 липня 2016 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2016 року. Апеляційна скарга підписана ОСОБА_1 08 квітня 2016 року.

З наявної в матеріалах справи накладної судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга подана до суду через Кур'єрську службу доставки, однак у ній не зазначено прізвище та ініціали кур'єра, який здійснював доставку. У накладній зазначено, що це відправка «Економ - клас», яка передбачає, що відправник особисто здає відправлення до офісу кур'єрської служби, а одержувач - власноруч отримує його в офісі кур'єрської служби у місті призначення.

Крім того, відповідно до номера накладної «891343» дане відправлення було здійснено у травні, а місцем призначення зазначено АРК Крим.

Встановивши вказані вище обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, та врахувавши, що ОСОБА_1 не подала клопотання про поновлення такого строку і не додала докази сплати судового збору, - ухвалою суду від 10 серпня 2016 року залишив апеляційну скаргу без руху з наданням відповідного строку для усунення недоліків.

22 серпня 2016 року, на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 10 серпня 2016 року, ОСОБА_1 надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 267 грн 96 коп.

Крім того, 28 вересня 2016 року до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2, подано письмові пояснення, у яких зазначено, що у відповідності до частини другої статті 255 ЦК України письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані вчасно. Оскільки апеляційну скаргу здано до відділення кур'єрської служби 08 квітня 2016 року, то строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що наведені у письмових поясненнях доводи щодо непропущення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження є неповажними, заявником не доведено того, що апеляційну скаргу подано у строк, визначений нормами процесуального права України, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням поважних підстав для його поновлення.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції не вбачається, що судом при розгляді справи допущено неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк