Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2022/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М., за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, інтереси якого представляє ОСОБА_1, до ОСОБА_3, КП "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації", Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, інтереси якого представляє ОСОБА_1, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, КП "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації", Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що 19.03.2003 року на підставі договору дарування позивач прийняв у дар від ОСОБА_4 приміщення бані в с.Широке по вул.Добровольців, 25 Виноградівського району з належними до неї спорудами: котельна цегляна, сарай цегляний, уборга цегляна. Ці споруди належали дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.1992 року, посвідченого Широківською сільською радою. 24.04.2003 року за рішенням сільської ради позивач отримав дозвіл на перебудову колишньої бані під індивідуальний житловий будинок. Однак, як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.10.2003 року ОСОБА_3 прийняла у спадщину будинок з належними до нього надвірними спорудами, серед яких, зокрема, сарай та уборна в с.Широке по вул.Добровольців, 29. Два обєкти надвірних споруд, а саме сарай цегляний та уборна цегляна, зазначені у двох правових актах: свідоцтві про право на спадщину від 25.10.2003 р. за №656 та договорі дарування за №718 від 19.03.2003 р. Протягом 2017 року суміжний користувач ОСОБА_3 вчинила всі дії таким чином, що сарай та вбиральня опинилися за межами володіння позивача, він не має доступу до власних надвірних споруд, а владнати даний спір в позасудовому порядку відповідач ОСОБА_3 не погоджується. Позивач вказує, що до виникнення такої ситуації причетні також працівники Виноградівського РБТІ та Виноградівської державної нотаріальної контори. Просить суд скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належить ОСОБА_3, видане державною нотаріальною конторою Виноградівського району від 25.10.2003 року за №656; визнати за ним право власності на сарай цегляний та уборну цегляну в с.Широке по вул.Добрвоольців, 27; внести зміни у відомості державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2; привести в належний санітарний стан туалет та стічну яму, яку закидали сміттям та стягнути з Виноградівського РБТІ моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1, повністю підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд такі задовольнити з підстав, які наведені у позовній заяві. Пояснив, що видача нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину порушує права позивача як власника. ОСОБА_2 позбавлений доступу до користування своїм майном, а саме сараєм та уборною цегляними, що розташовані на його власній земельній ділянці.

Представник відповідача КП Виноградівське РБТІ ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав позовні вимоги ОСОБА_2 частково. Пояснив, що РБТІ не видає свідоцтва про спадщину.

Відповідачі ОСОБА_3 та представник Виноградівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не подавали. Як вбачається із відмітки поштового звязку, відповідач ОСОБА_3 відмовилася від отримання судової повістки про виклик в суд.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показав, що є головою с.Широке та проживає в с.Широке по вул.Добровольців Виноградівського району, по сусідству з сторонами по справі. Йому достовірно відомо, що приміщення бані в с.Широке, вул.Добровольців, 25 Виноградівського району мало приналежні споруди, зокрема сарай та уборну, які становили невідємну частину бані.

Заслухавши пояснення сторін, які зявилися, показання свідка, дослідивши письмові докази, проаналізувавши в сукупності всі докази, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що обєктом спору є сарай цегляний та уборна цегляна, які відносяться до надвірних споруд приміщення бані, що розташована в с.Широке по вул.Добровольців, 25 Виноградівського району.

Так, відповідно до Наказу радгоспу Виноградівський від 09.01.1992 року Про продаж бані, котельні, забора, туалета з балансу радгоспу було вирішено продати баню, котельню, забор, туалет в особисту власність ОСОБА_4, мешканці с.Широке, вул.Добровольців, 25 з остаточною вартістю 9000,00 карбованців з повною виплатою повної суми в радгоспну касу.

Після придбання вказаного вище комплексу споруд, бабусі позивача ОСОБА_4 було видано довідку-характеристику №71 від 24.01.1992 року для подачі у Виноградівську державну нотаріальну контору з метою можливого відчуження бані, котельні, сараю та уборної.

В судовому засіданні досліджено оригінал Договору купівлі-продажу від 04.02.1992 року, укладеного в с.Широке між радгоспом Виноградівський та ОСОБА_4 про придбання бані, котельні, забору, туалету в с.Широке, вул.Добровольців, 25.

В подальшому ОСОБА_4 подарувала у дар ОСОБА_2 приміщення бані, що знаходиться в с.Широке, вул.Добровольців, 25, загальною корисною площею, 70.4 кв.м., з належноми до неї спорудами: Б котельня цегляна, В сарай цегляний, Г уборна цегляна, що належали дарителю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Широківською сільською радою 04.02.1992 року по реєстру №2 та зареєстрованого у Виноградівському міжміському бюро техінвентаризації в книзі реєстрації №1 за №6 від 19.02.1992 року. Вказане підтверджується копією Договору дарування приміщення бані з спорудами від 19.03.2003 року серії ВАЕ №267952, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №718.

За заявою Обдарованого ОСОБА_2 було проведено державну реєстрацію приміщення бані з надвірними будівлями в с.Широке, вул.Добровольців, 25, що стверджується витягом про державну реєстрацію прав №32860642 від 14.01.2012 року серії СЕВ №275723, номер запису 675 в книзі 3-гр-с.

З довідки виконавчого комітету Широківської сільської ради Виноградівського району №146 від 26.06.2017 року слідує, що у відповідності до рішення Широківської сільської ради від 14.12.2000 року дворогосподарство №25 по вул.Добровольців змінено на №27.

24.04.2003 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на перебудову бувшої бані під індивідуальний житловий будинок з надвірними спорудами в с.Широке, вул.Добровольців, 27

Рішенням Широківської сільської ради №220 від 11.03.2004 року ОСОБА_2, мешканцю с.Широке, вул.Добровольців, 5 передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, які були надані у постійне користування для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, а саме земельну ділянку площею 0,21 га по вул.Добровольців, 27.

В той же час, 25.10.2003 р. державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 07.03.2003 року серії ВАР №619544, згідно з яким ОСОБА_3, дружина померлого успадкувала жилий будинок в с.Широке по вул.Добровольців, 29 з належними до нього надвірними спорудами: Б літня кухня шлакобетонна, В- навіс шлакоблочний, Г корівник шлакоблочний, Д сарай шлакоблочний, Е уборна цегельна, І- колодязь, 2-3 огорожа, розташованого по вул.Добровольців, 29, належного померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого Широківською сільською радою 04.09.2003 року та зареєстрованого у Виноградівському міжміському бюро техінвентаризації за №256 в книзі №1.

За заявою ОСОБА_3 проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1871363 від 31.10.2003 р. серії ВВА №235000. Номер запису 256 в книзі 1.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що два обєкти надвірних споруд, а саме сарай цегляний та уборна цегляна зазначені у двох правовстановлюючих документах, що посвідчують право власності на нерухоме майно.

На даний час між сторонами, а саме позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 виник спір щодо користування сараєм цегляним та уборною цегляною по вул.Добровольців, 27 в с.Широке.

З позовних вимог позивача слідує, що у звязку з відсутністю доступу до належного йому майна він позбавлений повноцінно ним користуватися та розпоряджатися на власний розсуд.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються відповідними нормами Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. 27 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Нормами ст. 217 ЦК України встановлено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 безпідставно успадкувала 25.10.2003 року сарай шлакоблочний під літерою Д та уборну цегельну під літерою Е за адресою: с.Широке, вул.Добровольців, 29 Виноградівського району після смерті свого чоловіка ОСОБА_7, оскільки ще 19.03.2003 року згідно договору дарування ОСОБА_2 отримав у дар вказані надвірні споруди, які належали його матері ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від.04.02.1992 року.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги позивача ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на цегляні сарай та уборну відповідно до договору дарування від 19.08.2003 року та про внесення змін у відомості державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно до генерального плану забудови села є безпідставними та задоволенню не підлягнають.

Позовні вимоги до ОСОБА_3 про приведення в належний санітарний стан туалет та стічну яму, яку закидали сміттям задоволенню не підлягають, оскільки, доказів такого стану стічної ями позивачем не подано, в судовому засіданні не здобуто.

Стосовно вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди з Виноградівського РБТІ, суд зазначає, що відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Статтею 1167 ЦК України встановлені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом не встановлено жодних підстав для відшкодування моральної шкоди.

Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами в контексті викладених правових норм, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а саме суд визнає частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_3 державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори 25.10.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №3150 в частині посвідчення права власності на сарай шлакоблочний під літерою Д та уборну цегельну під літерою Е за адресою: с.Широке, вул.Добровольців, 29 Виноградівського району.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У даному випадку судові витрати підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_3 та КП «Виноградівське РБТІ» у рівних частинах.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_2, інтереси якого представляє ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВАР №619544, видане ОСОБА_3 державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори 25.10.2003 року, зареєтрованого в реєстрі за №3150 в частині посвідчення права власності на сарай шлакоблочний під літерою "Д" та уборну цегельну під літерою "Е" за адресою: с.Широке, вул.Добровольців, 29 Виноградівського району Закарпатської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2 та КП "Виноградівське районного бюро технічної інвентаризації" (м.Виноградів, вул.І.Франка, 1, код 03344622, р/р НОМЕР_1 АТ "Райффайзен банк Аваль", МФО 380805) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОК НОМЕР_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір в розмірі 640,00 (шістсот сорок грн. 00 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

ГоловуючийОСОБА_8