Справа № 404/7973/14-ц
Номер провадження 2/404/6/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря- Муравйової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії -Кіровоградське обласне управління АТОщадбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту та зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України , третя особа ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Банк звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути, солідарно, із відповідачів заборгованість по договору кредиту в розмірі 367 070 грн. 09 коп., з них: основний борг- 9012, 88 доларів США, що в еквіваленті -118 184 грн.; прострочений борг 2 839, 84 долари США, що в еквіваленті - 2193 347 грн. 07 коп.; відсотки 621, 72 долари США, що в еквіваленті- 8 152, 49 грн.; пеня на прострочений борг та на прострочені відсотки 196 943, 63 грн.; сума втрат від інфляції по простроченим відсоткам- 270, 45 грн., сума втрат від інфляції по простроченому кредиту- 5 196, 61 грн., 3 % річних по простроченому кредиту- 10 33, 39 грн., 3% річних по прострочених відсотках 51, 29 грн. та понесені ними судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 26 вересня 2008 року між ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії Кіровоградське обласне управління АТ Ощадбанк та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №421, згідно якого останньому надано кредит в сумі 31 000,00 доларів США на 84 місяці, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 вересня 2015 року з відсотковою ставкою 16 % річних, відповідно до п. 1.1, 1.2 кредитного договору. Відповідно до п. 1.3 кредит надається шляхом продажу іноземної валюти з кредитного рахунку Позичальника, зарахувавши за його дорученням гривневого еквіваленту іноземної валюти на поточний рахунок та перерахування коштів у національній валюті з поточного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця товару, на підставі платіжного доручення позичальника, для здійснення оплати за автомобіль MITSUBISHI Outlander 2.4 AT за договором купівлі-продажу №232/09 від 24.09.2008 року, укладеним між позичальником та продавцем Транспортного засобу. 22 грудня 2011 року між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ВАТ Державний ощадний банк України було укладено договір про переведення боргу №1. Відповідно до п. 2 даного договору первісним боржником ОСОБА_3 переведено на нового боржника ОСОБА_1 борг (грошове зобов'язання) у розмірі 23 576,73 дол. США, що виник на підставі п. 1.1 Основного договору. Згідно п. 5 новий боржник підтверджує, що йому передана вся необхідна інформація (документація), пов'язана із Основним договором, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за Основним договором між Первісним боржником та Кредитором. ОСОБА_1 (новий боржник) зобов'язалась точно в строки, обумовлені додатковою угодою №1 від 22.12.2011 року до кредитного договору №421 від 26.09.2008 року та договору про переведення боргу від 22.12.2011 року погашати Кредит та своєчасно сплачувати відсотки за користування Кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі. Разом з цим, в забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №28 від 22.12.2011 року, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 5.4 Договору поруки, сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобов'язань Поручителя. Відповідно до п. 3.3.4 позичальник зобов'язаний точно у строки, обумовлені цим Договором, погашати Кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі. П. 5.1 за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф). П. 5.2 за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та іншіх платежів за цим Договором, Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,6 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Відповідно до п. 7.7 кредитного договору, сторони домовились про збільшення строків позовної давності до 3-х років для всіх грошових зобов'язань. ОСОБА_1 припинила сплачувати щомісячні платежі у рахунок погашення кредиту вчасно та в повній мірі, а тому виникла заборгованість перед Банком.

Відповідач ОСОБА_4»єва К.П., подала відзив на позовну заяву, вимоги не визнала, клопотала обєднати із первісним позовом її зустрічний до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України , третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, який ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 грудня 2014 року було об'єднано , та згідно вимог якого просила : - визнати кредитний договір №421 від 26.09.2008 року, укладений між Зінов»євим М.Є. та ПАТ »Ощадбанк» на придбання автомобіля Mitsubishi Outlander 2.4 недійсним; - визнати договір №1 від 22.12.2011 року про переведення боргу за кредитним договором №421 від 26.09.2008 року, укладеним між Зінов»євим М.Є., Зінов»євою К.П. та ПАТ »Ощадбанк»- недійсним; - визнати договір застави №4497 від 26.09.2008 року укладений між Зінов»євим М.Є. та ПАТ »Ощадбанк» - недійсним; - визнати договір поруки №468 від 26.09.2008 року, укладений між ПАТ »Ощадбанк» та Зінов»євою К.П. про солідарну відповідальність недійсним; - визнати договір поруки №28 від 21.12.2011 року, укладений між ПАТ »Ощадбанк» та ОСОБА_5 про солідарну відповідальність недійсним;- виключити з реєстру обтяжень рухомого майна заборону відчуження за договором застави №4497 від 26.09.2008 року, а саме автомобіля Mitsubishi Outlander 2.4 , д.н ВА8388 АМ; - застосувати до спірних правовідносин за Договором №421 від 26.09.2008 року, як спосіб захисту порушеного права, двосторонню реституцію та привести сторони в першочерговий стан, який існував до укладення спірного договору (т.с.1, а.с.59-61, 66-77).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2015 року призначено за клопотанням відповідача ОСОБА_1 по справі судово-економічну експертизу. Провадження зупинено до отримання висновку експертизи (т.с. 1, а.с.139, 141-142).

20 липня 2015 року до суду надійшов висновок судово-економічної експертизи № 6 від 19 червня 2015 року, в зв'язку з чим ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 вересня 2015 року відновлено провадження у справі (т.с. 1, а.с. 172-221, 238).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 вересня 2015 року залучено до участі в справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України , третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Зіновєва ОСОБА_6 (т.с. 1, а.с. 248).

17.11.2015 року банк подав уточнення позовних вимог, з врахуванням проведеної судово-економічної експертизи, згідно з якою було зясовано, що за кредитним договором не визначено єдиного методу нарахування відсотків. Тому, з врахуванням раніше проведеного висновку експертизи, позивач підготував два розрахунки заборгованості за методами факт/факт та 30/360, з урахуванням всіх внесених позичальником платежів в рахунок погашення кредиту.

Просили стягнути, солідарно, із відповідачів на користь банку заборгованість за простроченим боргом 11 852,72 доларів США, відсотки- 2 692,05 доларів США, пені 322 095,40 грн. (т.с. 2, а.с.12-14).

Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2015 року за клопотанням відповідача ОСОБА_1 та її представника витребувано у ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії -Кіровоградське обласне управління АТОщадбанк статистичну звітність та книгу рахунків за кредитним договором №421 від 26.09.2008 року ( з урахуванням договору про переведення боргу №1) (т.с. 2, а.с. 42).

29.01.2016 року, судом за клопотанням відповідача ОСОБА_1, та її представника провадження зупинено в звязку, з призначенням судово-економічної експертизи, яка була доручена експерту ПП «НДЛСЕ» ОСОБА_7. Судом 19.12.2017 року отримано висновок експерта №81 від 09 листопада 2017 року.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2018 року поновлено провадження в справі.

В судове засідання на 19.02.2018 року ОСОБА_1 подала заяву про залишення її зустрічного позову без розгляду.

Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії -Кіровоградське обласне управління АТОщадбанк, треті особи, які не заявляють самостінийх вимог на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3 про : - визнання кредитного договору №421 від 26.09.2008 року, укладений між Зінов»євим М.Є. та ПАТ »Ощадбанк» на придбання автомобіля Mitsubishi Outlander 2.4 недійсним; - визнання договору №1 від 22.12.2011 року про переведення боргу за кредитним договором №421 від 26.09.2008 року, укладеним між Зінов»євим М.Є., Зінов»євою К.П. та ПАТ »Ощадбанк»- недійсним; - визнання договору застави №4497 від 26.09.2008 року, укладений між Зінов»євим М.Є. та ПАТ »Ощадбанк» - недійсним; - визнання договору поруки №468 від 26.09.2008 року, укладений між ПАТ »Ощадбанк» та Зінов»євою К.П. про солідарну відповідальність недійсним; - визнання договору поруки №28 від 21.12.2011 року, укладений між ПАТ »Ощадбанк» та ОСОБА_5 про солідарну відповідальність недійсним;- виключити з реєстру обтяжень рухомого майна заборону відчуження за договором застави №4497 від 26.09.2008 року, а саме автомобіля Mitsubishi Outlander 2.4 , д.н ВА8388 АМ; - застосувати до спірних правовідносин за Договором №421 від 26.09.2008 року, як спосіб захисту порушеного права, двосторонню реституцію та привести сторони в першочерговий стан, який існував до укладення спірного договору - залишено без розгляду.

В судове засідання від представника позивача, через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення вимог від 17.11.2015 року підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання через канцелярію суду, також подала заяву про розгляд справи у її відсутності. При ухваленні рішення просила врахувати заяву про зменшення розміру пені та про розстрочку судового рішення. Зазначила, що в позовній заяві від 17.09.2014 року вих. № 21-10/1104 позивач просить стягнути пеню в розмірі 196 943,63 грн., яка включає в себе пеню на прострочені відсотки в розмірі 115 227,07 грн. та пеню на прострочений борг в розмірі 87 556,59 грн. Пеня нарахована за період з 27.11.2008 року по 22.08.2014 року. Разом з тим, при нарахуванні пені позивачем не враховано вимоги ст. 266, ст. 258 ЦК України відповідно до яких стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Тобто, за даною позовною заявою пеня мала нараховуватися за період з 18.09.2013 року по 17.09.2014 року та становити не більше 44 579,88 грн. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано, її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те. що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою (правова позиція ВСУ у справі №б-3006цс15). В зв'язку із світовою економічною кризою та значним коливанням курсу долара в сторону збільшення не змогла сплачувати платежі за кредитним договором, внаслідок чого і утворилася заборгованість. Вважає, що її вина за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором відсутня. Окрім цього, у неї на утриманні перебуває неповнолітній син - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, який є дитиною з інвалідністю. Утримання, лікування та реабілітація дитини з інвалідністю вимагає додаткових витрат в порівнянні з вихованням здорової дитини. Вважає, що дана обставина є поважною для зменшення судом розміру пені, нарахованої Банком за даною позовною заявою в розмірі 196 943,63 грн. Крім того, отримує заробітну плату в розмірі 3600,00 грн. на місяць. Її син ОСОБА_8, який проживає з нею та знаходиться виключно на її утриманні, є дитиною з інвалідністю. Дані обставини є поважними для розстрочення судом рішення про стягнення з неї заборгованості.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3, та відповідач ОСОБА_2, не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача ОСОБА_1 та її представника, експерта, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Судом з'ясовано, що 26 вересня 2008 року між ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії Кіровоградське обласне управління АТ Ощадбанк та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №421, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 31 000,00 доларів США на 84 місяці, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 вересня 2015 року з відсотковою ставкою 16 % річних, відповідно до п. 1.1, 1.2 кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3 кредит надається шляхом продажу іноземної валюти з кредитного рахунку Позичальника, зарахування за його дорученням гривневого еквіваленту іноземної валюти на поточний рахунок та перерахування коштів в національній валюті з поточного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця товару, на підставі платіжного доручення Позичальника, для здійснення оплати за автомобіль MITSUBISHI Outlander 2.4 AT за договором купівлі-продажу №232/09 від 24.09.2008 року укладеним між Позичальником та продавцем Транспортного засобу.

22 грудня 2011 року між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ПАТ Державний ощадний банк України укладено договір про переведення боргу №1.

У відповідності до п. 2 вказаного договору первісним боржником ОСОБА_3 переведено на нового боржника ОСОБА_1 борг (грошове зобов'язання) у розмірі 23 576,73 дол. США, що виник на підставі п. 1.1 Основного договору. Згідно п. 5 Договору про переведення боргу №1, новий боржник підтверджує, що йому передана вся необхідна інформація (документація), пов'язана із Основним договором, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за Основним договором між Первісним боржником та Кредитором. ОСОБА_1 (новий боржник) зобов'язалась точно в строки, обумовлені додатковою угодою №1 від 22.12.2011 року до кредитного договору №421 від 26.09.2008 року та договору про переведення боргу від 22.12.2011 року погашати Кредит та своєчасно сплачувати відсотки за користування Кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ Державний ощадний банк України (кредитор), ОСОБА_2 (поручитель) ОСОБА_1 (боржник) укладено договір поруки №28 від 22.12.2011 року, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 5.4 Договору поруки, сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобов'язань Поручителя. Згідно п. 3.3.4 Кредитного договору №421, позичальник зобов'язаний точно у строки, обумовлені цим Договором, погашати Кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі.

Пунктами 5.1, 5.2 Кредитного договору №421 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф).

За порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та іншіх платежів за цим Договором, Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,6 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 7.7 кредитного договору, сторони домовились про збільшення строків позовної давності до 3-х років для всіх грошових зобов'язань.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад.» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями статті 629 ЦК закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно п.п.1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

18 червня 2014 року за вих. №16-08/1019 на адресу ОСОБА_1 та 26 серпня 2014 року за вих. №16-08/1455 на адресу ОСОБА_2 начальником філії-Кіровоградське обласне управління АТ Ощадбанк надіслано вимоги про усунення порушень та погашення простроченої заборгованості по кредиту ( т.1 а.с. 34, 35).

Станом на 04.11.2015 року заборгованість за кредитним договором №421 від 26.09.2008 року становить: 11 852,72 доларів США- за простроченим боргом, 2 692,05 доларів США- відсотки, 322 095,40 грн. -пеня, розрахунок якої додається (т.с.2, а.с. 12-14, 25-34).

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частинами 1 і 3 ст. 533 цього ж Кодексу передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» встановлено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Крім того, Національним банком України на виконання положень ст. 11 вказаного Декрету прийнято Положення, пунктом 1.5 якого передбачено використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет).

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Аналогічна правова позиція сформульована Верховним Судом України у постановах від 24 вересня 2014 року № 6-145цс14, від 10 лютого 2016 року № 6-1680цс15.

Банком надано зазначені документи, а тому суд вважає, що позивач правомірно просить стягнути із відповідачів, солідарно, 11 852,72 доларів США- заборгованості за простроченим боргом кредитного договору №421 від 26.09.2008 року, 2 692,05 доларів США- відсотків.

Під час розгляду справи судом призначалась 29 січня 2016 року судово- економічна експертиза. За висновком експерта №81 від 09 листопада 2017 року, вбачається, що за умови, надання банком 26.09.2008 року кредиту позичальнику ОСОБА_3 у розмірі 31 000,00 дол. США по кредитному договору № 421 від 26.09.2008 року, у відповідності до довідки банку від 27.04.2016 року № 14/1-09/258 стосовно методу визначення банком кількості днів розрахункового періоду для нарахування процентів за користування кредитом, уточнений розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_3 по кредитному договору № 421 від 26.09.2008 року станом на 04.11.2015 року (т. 2 а.с. 25-34) перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» стосовно: - розміру простроченої заборгованості по кредиту на суму 11 852,72 дол. США станом на 04.11.2015 року та розміру заборгованості по нарахованим процентам на суму 2 692,05 дол. США станом на 04.11.2015 року, відповідає умовам кредитного договору № 421 від 26.09.2008 року, договору про переведення боргу № 1 до вказаного кредитного договору та документам щодо погашення кредиту за цими договорами; - розміру заборгованості по пені на прострочений борг та на прострочені проценти на суму 322 095,40 грн. станом на 04.11.2015 року не відповідає умовам кредитного договору №421 від 26.09.2008 року, договору про переведення боргу № 1 до вказаного кредитного договору та документам щодо погашення кредиту за цими договорами. Виходячи із умов кредитного договору № 421 від 26.09.2008 року та даних документів щодо видачі та погашення заборгованості за цим кредитним договором", наданими на дослідження, враховуючи, що станом на 26.12.2011 року заборгованості ОСОБА_3 по нарахованій банком відповідно до умов кредитного договору № 421 від 26.09.2008 року пені не рахується, заборгованість пені на прострочений борг та на прострочені проценти в межах строку позовної давності станом на 04.11.2015 року складає 3 424,82 дол. США (в гривневому еквіваленті - 78 837,34 грн.) (т.с. 3, а.с. 102-157).

Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 подала 19 лютого 2018 року заяву, якою просила застосувати наслідки спливу позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 3 частини першої статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, суд вважає, що розмір пені в межах строку позовної давності станом на 04.11.2015 року складає 3 424,82 долари США.

Разом з цим, за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність з розміром основного зобов'язання. Відповідно до пункту 27 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

В заяві від 19 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_1 також просила зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки, мотивуючи її майновим станом. Шлюб між нею та ОСОБА_3 рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2011 року розірвано, від шлюбу мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який хворіє та є дитиною з інвалідністю. Вважає, що відсутні негативні наслідки для позивача, через прострочення виконання зобов'язання. Таким чином, враховуючи ступінь виконання зобов'язання, майновий стан відповідача ОСОБА_1, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, суд вважає за можливе, відповідно до положень ст.551 ЦК України зменшити розмір стягнення пені на прострочений борг та на прострочені проценти до 10 000 ,00 грн.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог позивача, та вважає необхідним стягнути із відповідачів, солідарно, 11 852,72 доларів США- заборгованості за простроченим боргом кредитного договору №421 від 26.09.2008 року , 2 692,05 доларів США- відсотки та 10 000, 00 грн. - пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів, з кожного, по 1 827,00 грн. внесеного позивачем судового збору.

Згідно ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може надати розстрочення його виконання. Враховуючи важке матеріальне становище відповідача ОСОБА_1, суд також вважає за необхідне надати розстрочення виконання рішення ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №421 від 26.09.2008 року в розмірі- 14 544,77 доларів США на 83 місяці, зі сплатою щомісячно по 175 доларів США та одного місяця 19,77 доларів США.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 141, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії -Кіровоградське обласне управління АТОщадбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити частково.

Стягнути, солідарно, із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Державний Ощадний банк України в особі якого діє філія-Кіровоградське обласне управління АТ Ощадбанк - 11 852,72 доларів США- заборгованості за простроченим боргом кредитного договору №421 від 26.09.2008 року , 2 692,05 доларів США- відсотки та 10 000, 00 грн. - пені.

У задоволенні решти вимог- відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Державний Ощадний банк України від імені якого діє філія-Кіровоградське обласне управління АТ Ощадбанк , з кожного, по 1 827,00 грн. внесеного судового збору.

Надати розстрочення виконання рішення ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №421 від 26.09.2008 року в розмірі- 14 544,77 доларів США на 83 місяці, зі сплатою щомісячно по 175 доларів США та одного місяця 19,77 доларів США.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Учасники справи:

позивач: ПАТ Державний Ощадний банк України в особі якого діє філія-Кіровоградське обласне управління АТ Ощадбанк , місцезнаходження: вул. Декабристів, 9, м. Кропивницький, код за ;

відповідач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 27.02.2018 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда