Провадження№2/521/1730/18
08 лютого 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Целуха А.П.,
за участю секретаря судового засідання Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,

У липні 2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на те, що 04 березня 2013 року він уклав з відповідачем ОСОБА_2 договірпозики у письмовій формі, за умовами якого позивач передав відповідачу у борг 8100,00грн. (еквівалент 1000 доларів США) строком на 12 місяців, які позичальник зобов'язувалась повернути у строк до 04 березня 2014року. На підтвердження укладення договору позики відповідач надала позивачу розписку про одержання нею грошових коштів розмірі 8100,00грн. (еквівалент 1000 доларів США).
В забезпечення виконання грошових зобов'язань ОСОБА_2 за договором позики від 04 березня 2013 року, між позивачем та ОСОБА_304 березня 2013 року був укладений договір поруки, згідно якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник по зобов'язанням ОСОБА_2, що виникають з умов договору позики від 04 березня 2013 року.
Також, в забезпечення виконання грошових зобов'язань ОСОБА_2 за договором позики від 04 березня 2013 року, між позивачем та ОСОБА_404 березня 2013 року був укладений договір поруки, згідно якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник по зобов'язанням ОСОБА_2, що виникають з умов договору позики від 04 березня 2013 року.
Також, в забезпечення виконання грошових зобов'язань ОСОБА_2 за договором позики від 04 березня 2013 року, між позивачем та ОСОБА_504 березня 2013 року був укладений договір поруки, згідно якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник по зобов'язанням ОСОБА_2, що виникають з умов договору позики від 04 березня 2013 року.
Позивач зазначав, що в порушення умов договору позики, відповідач суму сплатила щомісячні платежі за користування кредитом лише 27 червня 2013року у сумі 2000грн., 28 жовтня 2013року у сумі 1000грн., 27 грудня 2013року у сумі 1000грн., 29 березня 2014року у сумі 500грн. та 27 червня 2014року у сумі 500грн. Більше платежів не було, прохання про повернення боргу проігнорувала.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі, розглянути справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили,про дату, час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відзив на позов до суду не надходив.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з неявкою відповідачів та не повідомленням ними про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 16 розділом четвертим книги першої, главою сорок восьмою розділу першого та главою сімдесят першою розділом третім книги п'ятою Цивільного кодексу України.
Судом встановлено, що 04 березня 2013 року ОСОБА_1 уклав з відповідачем ОСОБА_2 договірпозики у письмовій формі, за умовами якого позивач передав відповідачу у борг 8100,00грн. (еквівалент 1000 доларів США) строком на 12 місяців, які позичальник зобов'язувалась повернути у строк до 04 березня 2014року. На підтвердження укладення договору позики відповідач надала позивачу розписку про одержання нею грошових коштів розмірі 8100,00грн. (еквівалент 1000 доларів США), які позичальник зобов'язувалась повернути, що підтверджується договором позики та розпискою від 04 березня 2013 року.
Отже, позивач свої зобов'язання за договором позики виконав та передав відповідачці у борг кошти в сумі 8100,00грн.
Відповідно до умов договору позики від 04 березня 2013року відповідач зобов'язувалась повернути позику у повному обсязі у строк до 04 березня 2014року, а також щомісячні відсотки за користування позикою.
Отже, строк повернення відповідачем коштів за договором позики настав 04 березня 2014року.
В забезпечення виконання грошових зобов'язань ОСОБА_2 за договором позики від 04 березня 2013 року, між позивачем та ОСОБА_304 березня 2013 року був укладений договір поруки, згідно якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник по зобов'язанням ОСОБА_2, що виникають з умов договору позики від 04 березня 2013 року.
Також, в забезпечення виконання грошових зобов'язань ОСОБА_2 за договором позики від 04 березня 2013 року, між позивачем та ОСОБА_404 березня 2013 року був укладений договір поруки, згідно якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник по зобов'язанням ОСОБА_2, що виникають з умов договору позики від 04 березня 2013 року.
Також, в забезпечення виконання грошових зобов'язань ОСОБА_2 за договором позики від 04 березня 2013 року, між позивачем та ОСОБА_504 березня 2013 року був укладений договір поруки, згідно якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник по зобов'язанням ОСОБА_2, що виникають з умов договору позики від 04 березня 2013 року.
З пояснень позивача судом встановлено, що в порушення умов договору позики, відповідач суму сплатила щомісячні платежі за користування кредитом лише 27 червня 2013року у сумі 2000грн., 28 жовтня 2013року у сумі 1000грн., 27 грудня 2013року у сумі 1000грн., 29 березня 2014року у сумі 500грн. та 27 червня 2014року у сумі 500грн. Більше платежів не було, прохання про повернення боргу проігнорувала.
Будь-яких доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань у повному обсязі, згідно умов договору, та які передбачені ст.545 ЦК України, матеріали справи не містять.
Договір позики від 11 лютого 2016 року містить перелік суттєвих умов договору, що засвідчує виконання сторонами вимог закону щодо укладення у письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Правовими наслідками порушення основного зобов'язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова /субсидіарна/ відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки.
Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання, кредитор має право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох.
Частиною 1 ст.554 ЦК України визначено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до частин 1,2,4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку в повному обсязі однім із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.
У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк.
Згідно ч.2 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Відповідачами до суду не було надано жодних письмових заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.
Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідачі також розпорядились на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів у сумі 8100,00 грн., а також той факт, що борг на момент розгляду справи нею не повернено у встановлений договором термін, оскільки в матеріалах справи відсутня розписка позивача про одержання від відповідачки суми боргу.
Відповідно до п. 8.1 договору позики, «Цей Договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного виконання Позичальником зобов'язань за цим договором».
Ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Оскільки позивач на день винесення рішення не збільшував позовні вимоги, то суд розглядає справу в межах заявлених вимог.
Зважаючи на вимоги закону, щодо розумності строку розгляду цивільних справ, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позов про стягнення заборгованості та судових витрат підлягає задоволенню.
Судовий збір по справі складає 861,25грн., який підлягає до стягнення з відповідачів у рівних частках на користь держави.
Керуючись ст.ст. 526, 543, 554, 610, 611, 1046, 1047, 1049, ч.2 ст. 1051 ЦК України, ст. ст.4, 12, 13, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 284, 288, 354 ЦПК України, суд,-

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії КК №013827, виданий Центральним РВ ОМУУМВС України в Одеській області 23 квітня 1998року, ОСОБА_3,29 грудня 1962року народження, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії КЕ №652583, виданий Білгород Дністровським РОУ МВС України в Одеській області 20 травня 1997 року, ОСОБА_4, 05 вересня 1972року народження, РНОКПП НОМЕР_3, паспорт серії КМ №173999, виданий Хмельницьким ВМ Малиновського РВ УМВС України в Одеській області 15 вересня 2003року, ОСОБА_5, 15 липня 1957року народження, РНОКПП НОМЕР_4, паспорт серії АН №630645, виданий Дніпропетровським РВВС м. Дніпропетровська 11 серпня 2007року, на користь держави судовій збір в сумі 861 (вісімсот шістдесят одна) грн. 25 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складений 08 лютого 2018року
ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ