Справа № 495/5732/17
№ провадження 2/495/876/2018
р і ш е н н я
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 листопада 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Бучка І.В.,
Справа № 495/5732/17,
за участю учасників справи:
відповідача особисто ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на дружину,
представник позивача на підставі довіреності Стоянов М.М.

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на дружину, відповідно до вимог ст. ст. 82 СК України просить cуд припинити стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_3 до досягнення дитиною трирічного віку, тобто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, що здійснюється на підставі виконавчого листа № 495/1928/16-ц від 05.08.2016 року, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом; виконавчий лист № 495/1928/16-ц від 05.08.2016 року з дня набрання рішенням законної сили визнати таким, що не підлягає виконанню; повернути сплачені позивачем аліменти на користь дружини ОСОБА_3 від дня її офіційного працевлаштування.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 18.03.2016 року та до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, вказаним рішенням з нього на користь відповідача стягнуто кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 18.03.2016 року до досягнення їх дитиною донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 3-х річного віку.

Через декілька місяців, відповідач, будучи допитаною у судовому засіданні під час розгляду її позову про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , повідомила, що є військовослужбовцем за контрактом Білгород-Дністровського прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ), а отже вийшла на роботу на повний робочий день, тим самим, відповідач повідомила, що перестала потребувати матеріальної допомоги.

За вказаних вище підстав він і звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити.

Відповідач з позовними вимогами позивача не погодилася, просить суд в їх задоволені відмовити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідача, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що дійсно рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.2016 року, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на утримання дружини. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця: с. Курилівка, Куп`янського району, Харківської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 18.03.2016 року та до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця: с. Курилівка, Куп`янського району, Харківської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 18.03.2016 року до досягнення їх дитиною - донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3-х річного віку /л.с.27/.

На підставі вказаного рішення Білгород-Дністровським міськрайонним судом 05.08.2016 року були видані виконавчі листи № 495/1928/16-ц /л.с.28-29/.

Позивач у своєму позові зазначає, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , остання повідомила, що є військовослужбовцем за контрактом Білгород-Дністровського прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ), а отже вийшла на роботу на повний робочий день, тим самим перестала потребувати матеріальної допомоги.

В якості обґрунтування своїх вимог надав до матеріалів справи рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 10.04.2017 року про розірвання шлюбу /л.с.3-4/.

Заперечуючи проти задоволення позовним вимог, відповідач надала до суду письмові заперечення та відзив на позовну заяву, у яких вказала, що з дня відкриття виконавчих проваджень по стягненню аліментів, боржник ОСОБА_2 покладених на нього Сімейним кодексом України та рішенням суду обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей в добровільному порядку не виконує, систематично та навмисно ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей та коштів на утримання дружини, що призвело до виникнення значної заборгованості. Зазначає, що позивач вже намагався скасувати рішення суду про призначення аліментів, проте апеляційним судом Одеської області було винесено ухвалу, якою залишено без змін рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 20.07.2016 року. Вказує також на те, що підстава, на яку посилається позивач у своєму позові відноситься до групи підстав, наявність яких має бути встановлена судом і підлягає доведенню зацікавленою стороною. Позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги.

Так, матеріалами справи встановлено, що 20.09.2016 року державним виконавцем

Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси були винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника /л.с.77-78/.

Згідно довідки з Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси № 30471, ОСОБА_3 дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_2 за період з 01.12.2016 року по 01.06.2017 року, згідно з виконавчим листом № 495/1928/16-ц, який видано 05.08.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 /л.с.42/.

У відповідності до розрахунку заборгованості по аліментах, складеному 18.05.2018 року міжрайонним відділом ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ вставлено, загальний борг ОСОБА_2 по аліментам станом на 01.05.2018 року становить 55668 грн./л.с.85/.

Також матеріали справи містять докази того, що дійсно не погоджуючись з рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.2016 року про стягнення аліментів, ОСОБА_2 звернувся через свого представника до апеляційного суду з апеляційною скаргою, проте ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.04.2017 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 відхилено. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.2016 року залишено без змін /л.с.82-84/.

Позивач вважає, що відповідач перестала потребувати від нього матеріальної допомоги, а тому аліменти, що стягуються з нього за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.2016 року слід припинити.

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. ст. 181,183 СК України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 191СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вимогами ст. 273 СК України визначено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Проте, позивачем не надано суду жодного доказу, що матеріальний або сімейний стан його або відповідача змінився, у зв`язку із чим, слід припинити виплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей, не навів суду і інших обставин, що мають істотне значення для провадження такого способу захисту його сімейних прав як припинення правовідношення, або його анулювання.

Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Проте, платник аліментів у разі необхідності припинення стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку повинен довести суду факт того, що дружина перестала потребувати матеріальної допомоги, або він як платник аліментів не може надавати таку допомогу.

Ані в рішенні суду про розірвання шлюбу, на яке посилається позивач як на підставу своїх вимог, ані в судовому засіданні позивачем не доведено факту того, що його дружина, або неповнолітні діти перестали потребувати матеріальної допомоги на їх утримання.

Посилання позивача про те, що дружина не потребує його матеріальної допомоги, спростовуються матеріалами справи, у яких немає жодного належного та допустимого доказу про вказане.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи із змісту ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимоги позивача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, так само як і вимоги про повернення сплачених аліментів на користь дружини ОСОБА_3 є похідними від основного позову, а тому у разі відмови в задоволенні основної частини позовних вимог, також задоволенню не підлягають.

Враховуючи усе вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, у сенсі правового регулювання вказаних правовідносин, прийнявши до уваги, що позивач просить припинити стягнення аліментів на дітей та дружину з підстави працевлаштування відповідача, того, що ОСОБА_1 перестала потребувати матеріальної допомоги, що не підкріплено жодними доказами, тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на дружину є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 84, 180-184,188, 191, 273 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на дружину відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Курилівка, Купянського району, Харківської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: