У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4133/18

провадження № 6/0285/216/18

08 листопада 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коцюби О.М.

за участю секретаря Янкової Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новоград-Волинський справу за поданням Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

встановив:

Із подання слідує, що у Новоград-Волинському міськрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває на виконанні постанова Новоград-Волинської ОДПІ серія АА № 133218 від 13.05.2015 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1651 КУпАП. Державний виконавець Жигадло Ю.С. посилається на те, що боржник ухиляється від виконання постанови, а тому просять тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України до сплати ним подвійного штрафу у розмірі 1020 грн. у повному обсязі.

Державний виконавець Жигадло Ю.С. у судове засідання не зявилась, надала заяву у якій просить справу слухати без її участі, подання підтримала, просить його задовольнити.

Відповідно до п. 18 ч. 3. ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Виконавче провадження відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені заходи примусового виконання рішень, якими є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Порядок звернення стягнення на майно боржника визначено Розділом VII Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 8 ст. 48 зазначеного закону виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за № 489/20802 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція).

Відповідно до норми п. 1 розділу ХІІІ Інструкції у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Подання повинно містити, зокрема, обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань.

Однак, до подання не додано доказів на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження надсилалася боржнику та вручена йому належним чином. Або, в іншому разі, не надано доказів на відмову в отриманні ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім цього, не додано доказів на те, що державним виконавцем вживались заходи щодо розшуку боржника (виклики ОСОБА_1 до державного виконавця, вихід на місце проживання із складанням відповідних актів про відсутність боржника за місцем його проживання тощо).

Розглянувши подання та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що подання є необґрунтованим та відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України», суд -

постановив:

У задоволенні подання Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвала суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня постановлення.

Згідно п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий: О.М. Коцюба