ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
Справа № 676/2827/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/92/18
УХВАЛА

07 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_4,

представників відповідачів Присяжного В.В.,

Ульянової Л.Д.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_7 до Хмельницької обласної ради, Голови Хмельницької обласної ради Загородного Михайла Васильовича, Хмельницького обласного навчально-курсового комбінату про захист конституційного права на працю та захист трудових прав за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2017 року та додаткове рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року,

встановив:

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2017 року позов ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з Хмельницького обласного навчально-курсового комбінату (далі - Комбінат) на користь ОСОБА_7 8 239 грн 61 коп. заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку. В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року виправлено описку у вступній частині основного рішення та зазначено відповідачем Хмельницьку обласну раду. Стягнуто з Комбінату на користь ОСОБА_7 8 239 грн 61 коп. заборгованості по заробітній платі та 8 500 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку.

26 липня 2018 року (згідно штемпеля на конверті) ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вказані рішення суду.

Відповідно до п. 13 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (чинна редакція діє з 15 грудня 2017 року) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції Закону 2004 року) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

ОСОБА_7 брав участь у справі через свого представника ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 17 червня 2008 року (т. 1 а.с. 7).

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_4 не були присутніми в судових засіданнях під час проголошення судом вступної та резолютивної частин основного рішення і додаткового рішення.

Згідно поштових листівок (т. 4 а.с. 157, 162 ) ОСОБА_7 отримав копії цих рішень 27 липня 2017 року та 3 серпня 2017 року. Таким чином, ОСОБА_7 мав подати апеляційні скарги на основне та додаткове рішення відповідно до 7 і 14 серпня 2017 року включно.

ОСОБА_7 пропустив строк на апеляційне оскарження та звернувся до апеляційного суду з заявою про поновлення цього строку.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на вказані обставини та ухвалою від 1 серпня 2018 року відкрив апеляційне провадження у справі, при цьому суд не розглянув заяву ОСОБА_7 та не вирішив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи цю заяву, ОСОБА_7 зазначив, що строк на апеляційне провадження пропущено ним через постійну хворобу.

ОСОБА_7 не надав жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що строк на апеляційне провадження пропущено ним з поважних причин, а тому суд апеляційної інстанції ухвалою від 11 жовтня 2018 року запропонував йому протягом десяти днів із дня вручення ухвали вказати інші підстави для поновлення процесуального строку.

Таких підстав ОСОБА_7 не навів.

Разом із тим, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_4 в судовому засіданні надав скановану копію довідок (т. 4 а.с. 252), які вказують на те, що з 7 до 21 серпня 2017 року позивач перебував на амбулаторному лікуванні.

Поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Вирішуючи, чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечило б рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 29 жовтня 2015 року, справа «Устименко проти України», заява №32053/13, п.п. 46-47, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/99, п.п. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява №3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

У рішенні від 6 грудня 2007 року, справа «Воловік проти України», заява №15123/03, п. 55, ЄСПЛ вказав на те, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі, заява №39199/98 п. 63, від 26 липня 2005 року).

При цьому ЄСПЛ постановляючи рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України», заяви №17160/06 та N35548/06, п. 34, звернув увагу на те, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі «Мельник проти України», заява №23436/03, пункти 22-23, від 28 березня 2006 року).

З моменту проголошення Кам'янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області рішення від 30 червня 2017 року та додаткового рішення від 24 липня 2017 року до часу подачі ОСОБА_7 апеляційної скарги сплило більше одного року.

ОСОБА_7 був обізнаний про ухвалення судом указаних рішень, а визначені ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними та непереконливими. Заявником не надано доказів щодо наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення ним процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Та обставина, що в останній день строку на апеляційне оскарження основного рішення суду ОСОБА_7 звернувся до лікаря з приводу хронічного захворювання, не свідчить про наявність у позивача об'єктивних перешкод і труднощів для своєчасної подачі апеляційної скарги.

Також у справі відсутні докази, які б свідчили про добросовісну реалізацію ОСОБА_7 своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов'язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню. У зв'язку з цим апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 362, 381, 389, 390 ЦПК України, ст. 294 ЦПК України (в редакції Закону 2004 року),

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_7 у поновленні строку на апеляційне оскарження рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2017 року та додаткового рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року.

Закрити апеляційне провадження у справі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 8 листопада 2018 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ Т.В. Спірідонова

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Швець О.Д.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 54