Справа №333/3610/17
Провадження № 2/333/133/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу №292 «Войковець», третя особа територіальна громада в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на 1/2 частку майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про про визнання права власності на ? частку майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

В позові зазначає, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 11.12.1975 року. 01 жовтня 1985 року ОСОБА_2 було видано ордер № 720 серія А IX ЖСК на сімю із трьох осіб: на ОСОБА_2, на позивачку, як дружину, та на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 В1992 році, під час перебування у шлюбі, подружжям ОСОБА_3 було сплачено пайові внески у розмірі 8 982. Однак подружжя і кожен з них окремо не зверталися до органу реєстрації для належної реєстрації свого права власності. У 2001 році ОСОБА_2 знявся з реєстрації за адресою зазначеної квартири та не повідомив позивачку про своє інше місце проживання. 10.01.2006 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 було розірвано. Однак позивачка продовжувала проживати в вказаній квартирі, проживає в ній і по теперішній час.

05.05.2011 року ОСОБА_2 помер. Про його смерть позивачці стало відомо тільки у 2016 році після того, як вона звернулася до державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації права власності на вищезазначену квартиру.

Вважає, що так як вона в період шлюбу з ОСОБА_2 сплатила пайові внески за спірну квартиру, то спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, і позивачка має право на 1/2 її частину.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснив, що, враховуючи ту обставину, що за життя ОСОБА_2 не отримав правовстановлюючі документи на квартиру і питання про поділ спільного майна подружжя не було вирішене за його життя, вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на належну їй частку квартири у спільній сумісній власності подружжя є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Представник відповідача ЖБК « 292 «Войковець» в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи територіальної громади в особі Запорізької міської ради в судове засідання не прибув. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутності представника третьої особи, проти задоволення позову не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено наступні обставини та правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 11.12.1975 року. 01 жовтня 1985 року ОСОБА_2 було видано ордер № 720 серія А IX ЖСК на сімю із трьох осіб: на ОСОБА_2, на позивачку, як дружину та на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Ордер виданий виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів від 26.06.1984 р. № 229 на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя. АДРЕСА_1. ОСОБА_2 був членом ЖБК № 292 «Войковець». В1992 році, під час перебування у шлюбі, подружжям ОСОБА_2 було сплачено пайові внески у розмірі 8 982 (вісім тисяч девятсот вісімдесят два рубля), що підтверджується довідкою ЖБК № 292 « Войковець». Однак подружжя і кожен з них окремо не зверталися до органу реєстрації для належної реєстрації свого права власності. У 2001 році ОСОБА_2 знявся з реєстрації за адресою зазначеної квартири та не повідомив позивачку про своє інше місце проживання. 10.01.2006 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 було розірвано. Однак позивачка продовжувала проживати в вказаній квартирі, проживає в ній і по теперішній час, оплачує комунальні платежі, доглядає квартиру, робить поточні ремонти за власні кошти. Згідно протоколу за № 27 від 16.05.2003 року загальних зборів членів ЖСК № 292 ОСОБА_2 було виключено із членів кооперативу в звязку з виїздом останнього на інше місце проживання та було прийняте рішення про прийняття позивачки до членів кооперативу, про що свідчить довідка за № 57 від 17.05.2016 р., видана ЖБК № 292 «Войковець».

05.05.2011 року ОСОБА_2 помер. Про його смерть позивачці стало відомо тільки у 2016 році після того, як вона звернулася до державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації права власності на вищезазначену квартиру. Однак їй було відмовлено в проведені реєстрації в звязку відсутністю у неї повного обсягу документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

У відповідності до ст.384 ЦК України, в разі викупу квартири член ЖБК стає її власником.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», який був чинним на день повної сплати пайового внеску, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Як вбачається з роз'яснень наданих у пп. «а» п. 6 Постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Позивачем було надано належні докази в обґрунтування своїх позовних вимог.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.. 384 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу №292 «Войковець», третя особа територіальна громада в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на 1/2 частку майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складений 29.01.2018 р.

Суддя: І.Й.Наумова