Справа № 417/6334/18
Провадження № 2/417/300/18
РІШЕННЯ

Іменем україни

"07" листопада 2018 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Дідоренко А.Е.

за участю секретаря Колеснік В.В.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Ібодуллоєвича про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

28.08.2018 року позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 Ібодуллоєвича про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що їй на праві власності належить 49/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 Ібодуллоєвич, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1 Відповідно до відомостей домової книги ОСОБА_2 зареєстрований за вищевказаною адресою з 14.01.2003 року. З того часу, а це вже більше пятнадцяти років відповідач залишив житло і за вказаною адресою не проживає. Його особисті речі в квартирі житлового будинку відсутні, він має інше постійне місце проживання, що свідчить про відсутність інтересу відповідача до вказаного житла. На даний час син ОСОБА_1 мешкає в м.Луганськ, але інформацією про більш конкретнішу адресу його місця проживання не володіє.

Реєстрація ОСОБА_2 на даний час створює для позивача, як власника майна, певні труднощі, навіть при оформленні субсидії за користування комунальними послугами.

У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність, на позовних вимогах наполягає ( а.с.34).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, заперечень на позов не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

На підставі ст. 281 ЦПК України 07 листопада 2018 року без виходу до нарадчої кімнати, винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.06.2002 року та копією технічного паспорту (а.с.9-12).

Згідно довідки про склад сімї та проживання від 22.08.2018 року №2664, виданої т.в.о. голови селищної ради ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3, зазначено, що ОСОБА_2 Ібодуллоєвич, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає в м.Луганську (а.с.13).

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у житловому будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, відсутній, не є власниками вищевказаного будинку, а тому втратив право користування цим будинком.

Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в житловому будинку за адресою: Луганська область, смт Марківка, вул.Матросова,15/1 підтверджуються письмовими свідченнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, цей факт їм відомий, оскільки вони мешкають по сусідські з позивачем (а.с.35-38).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 11, 81 280, 281 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Ібодуллоєвича про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 Ібодуллоєвича, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 кала Ленінського району Таджикістану таким, що втратив право користування квартирою №1 в житловому будинку №15, який розташований по вул.Матросова в смт Марківка Марківського району Луганської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може також бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Луганського апеляційного суду з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України»).

Суддя А.Е. Дідоренко