ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

28 лютого 2018 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Чернишова Є.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України з заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Суд, розглянувши вказану заяву, приходить до висновку, що у видачі видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Так, заявником до матеріалів справи долучене рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, в розмірі ? частин всіх видів його заробітку. Вказане рішення набрало законної сили 13.04.2010 року.

Відповідно до ст. 273 Сімейного кодексу України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Всупереч зазначеного, заявником не надано доказів того, що він звертався до суду із позовом про звільнення його від сплати аліментів, тобто рішення суду, за яким з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі ? частин всіх видів його заробітку є чинним та підлягає виконанню протягом всього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Оскільки позивачем заявлено до стягнення аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника, що відповідає розміру аліментів на двох дітей відповідно до ст.183 СК України, тобто вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання кожної дитини окремо з урахуванням заявленого розміру позовних вимог є взаємоповязаними, тому зважаючи на викладені обставини та керуючись нормами ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ч. 9 ст. 165 ЦПК України суддя,-

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу про стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Є.Ю. Чернишова