Справа № 355/981/16-ц Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/165/18 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 31 25.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Березовенко Р.В., Лівінського С.В.,

При секретарі - Опришко П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась в Баришівський районний суд Київської області із позовом до Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву, позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Березань, Київської області стався нещасний випадок, в результаті якого загинув її чоловік - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з матеріалами досудового розслідування №0000232 від ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік позивача помер від травм, що виникли внаслідок наїзду на нього пасажирського потягу № 519 сполученням «Красний Лиман-Київ».

Вказаним нещасним випадком та втратою рідної людини, а саме чоловіка, їй заподіяна матеріальна та моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню.

Так, в зв`язку з тим, що її чоловік помер, нею були понесені витрати, що підтверджуються відповідними розрахунковими документами, а саме: на придбання труни, хреста, вінків та інших атрибутів на загальну суму 1835 грн.; на організацію поминального обіду на суму 6249,33 грн; на придбання та встановлення огорожі на могилу на загальну суму 2720 грн. Загальна сума понесених нею витрат становить 10 804, 33 грн.

Також, позивач вважає, що діями відповідача їй заподіяна моральна шкода в розмірі 1000000 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, завданої смертю фізичної особи - її чоловіка ОСОБА_3 - 10804, 33 грн., в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди завданої смертю фізичної особи - її чоловіка ОСОБА_3 - 10 000 грн.

Стягнуто з Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» на користь держави судовий збір 1600 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 та Державне територіально-галузеве об»єднання «Південно-Західна залізниця» оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила, змінити рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року в частині стягнення на її користь розміру моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення в повному обсязі, так як вважає, що ухвалене Баришівським районним судом Київської області рішення про часткове задоволення її позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її користь заподіяної моральної шкоди не відповідає вимогам виваженості, розумності та справедливості.

Державне територіально-галузеве об»єднання «Південно-Західна залізниця» в апеляційній скарзі просило, скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року та ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог. Зазначило, що рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року є незаконним та необґрунтованим, так як ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з»ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року, в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_2 заподіяної матеріальної шкоди, завданої смертю фізичної особи, її чоловіка - ОСОБА_3, з прийняттям в цій частині нової постанови про стягнення з Державного територіально-галузевого Об»єднання «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_2 заподіяної матеріальної шкоди в сумі 4 555 грн., в решті, рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Березань, Київської області стався нещасний випадок, за участю пасажирського потягу № 519 сполученням «Красний Лиман-Київ» в результаті якого, загинув чоловік позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 284 від 31 січня 2015 року, смерть ОСОБА_3 наступила від сумісної тупої травми голови тулуба та кінцівок.

Виявлені при дослідженні трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), оцінюються у сукупності і відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті. Виявлені ушкодження могли утворитися за обставин на які вказано в постанові, а саме у пішохода при зіткненні з потягом. Виявлені ушкодження не могли утворитись при падінні з висоти власного зросту. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа, виявлено етиловий спирт в концентрації -1,20%, що стосовно до живих осіб може відповідати легкому ступеню алкогольного сп'яніння.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 30 грудня 2014 року останній зазначив, що 29 грудня 2014 року він разом з машиністом ОСОБА_5 прийняли локомотив ЧС4 № 192 поїзд № 519 сполученням Красний Ліман-Київ, також ту обставину, що ДТП ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Березань, Київської області сталось за участ»ю локомотива ЧС4 № 192, свідчить той факт, що саме цей локомотив оглядався в якості місця події ІНФОРМАЦІЯ_3 слідчим СВ ЛВ на станції Київ-Пасажирський УМВС України на Південно-Західній залізниці капітаном міліції Хижняком С.О.

Відповідно до листа № П-3/51-р від 20 вересня 2017 року електровоз серії ЧС4 № 192 станом на 29 грудня 2014 року та ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на балансі Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» на праві господарського відання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000232, керування ІНФОРМАЦІЯ_3 пасажирським потягом № 519 сполученням «Красний Ліман-Київ» здійснював машиніст ОСОБА_5, який відповідно до наказу № 221/ос від 01 серпня 2014 року працює на посаді машиніста електровоза в Державнму територіально-галузевому об»єднанні «Південно-Західна залізниця».

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, а саме електровозу серії ЧС4 № 192, з участю якого сталась дорожньо-транспортна пригода ІНФОРМАЦІЯ_3, в наслідок якої загинув ОСОБА_3, яким керував машиніст ОСОБА_5, який станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував у трудових відносинах з Державним територіально-галузевим об`єднанням «Південно-Західна залізниця».

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

В п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України вказано, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Виходячи з вимог ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З врахуванням досліджених судом доказів, суд, приходить до остаточного висновку, що належним відповідачем у справі є Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця», як власник джерела підвищеної небезпеки.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Статтею 16 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» № 2245 від 18 січня 2001 року зазначено, що шкода (в тому числі моральна), заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталася на об'єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб'єкта господарської діяльності, у власності або у користуванні якого перебуває об'єкт підвищеної небезпеки, відшкодовується суб'єктом господарської діяльності цим особам у повному обсязі, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Доводи представника відповідача про те, що вина Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» в порядку кримінального судочинства не встановлена, є безпідставні, необґрунтовані і відхиляються та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами і обґрунтованими нормами вищезазначеного законодавства.

З огляду на вище встановлені обставини, Баришівський районний суд Київської області прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, зважаючи на глибину і тривалість завданих страждань позивача, та виходячи із засад розумності, співмірності і справедливості.

В зв`язку смертю чоловіка, позивач понесла витрати, що підтверджуються відповідними розрахунковими документами, а саме: на придбання труни, хреста, вінків та інших атрибутів на загальну суму 1 835 грн.; на організацію поминального обіду на суму 6 249,33 грн; на придбання та встановлення огорожі на могилу на загальну суму 2 720 грн.

Загальна сума понесених витрат становить 10 804,33 грн.

Відповідно до вимог ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

До витрат на поховання відносяться: витрати на ритуальні послуги; оплата вінків; оплата на огорожу могили; оплата копання могили; оплата надгробного памятника; придбання спеціального одягу для померлого; оплата похоронного транспорту.

Зі змісту абзаців 8, 9 та 10 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» вбачається, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями.

Верховний Суд України в своїй ухвалі від 29 вересня 2010 року у справі № 6-35316св10 зазначив, що понесені на організацію поминального обіду затрати не відносяться до витрат з поховання.

Таким чином, на думку колегії суддів, Баришівський районний суд Київської області задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача на її користь заподіяної матеріальної шкоди в повному обсязі, прийшов до помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача затрат, понесених на організацію поминального обіду в сумі 6 249,33 грн. з вище викладених підстав, тому, рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» на її користь затрат, понесених на організацію поминального обіду підлягає зміні, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в їх задоволенні.

В решті, рішення Баришівського районного суду Київської області є правильним та законним, тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої смертю фізичної особи змінити.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути з Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» м. Київ, вул. Лисенка, 6, Код , на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки АДРЕСА_1, в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, завданої смертю фізичної особи - її чоловіка ОСОБА_3 4 555 грн.

В решті, рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прий няття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: