Справа № 137/1574/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" листопада 2018 р.
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-
Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.10.2011 року, свій шлюб зареєстрували у виконавчому комітеті Кулизької сільської раді Літинського району Вінницької області, актовий запис № 03. Позивач зазначає, що від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачка зазначає, що підставою для розірвання шлюбу стало те, що в останні роки між ними частково виникали непорозуміння, кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Таким чином вони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій справу просить розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Як зазначено у ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Із свідоцтва про шлюб (а.с.6) встановлено, що сторони з 10.11.1988 року проживають в зареєстрованому шлюбі. Копія свідоцтва про народження (а.с.7) свідчить. що сторони мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ст. 55 ч.1 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст.ст.104,105, 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного із подружжя.
Згідно ст.112 ч.2 СК України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя. суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, подальше збереження сім'ї позивачкою і відповідачем не можливе, оскільки сторони разом не проживають.
Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу.
Враховуючи ту обставину, що позов задоволено, тому на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст.4,12,48,76,81,259,263-268 ЦПК України і на підставі ст.ст.109,110-112 Сімейного кодексу України, Відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, суд,-
Позовні вимоги задовільнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 09.10.2011 року виконавчим комітетом Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис № 03.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 704,80 гривень.
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.