Справа № 428/126/18
Провадження №2/428/20/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з 10.09.2007 року позивачу на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою також зареєстрований її колишній чоловік - відповідач, але з січня 2017 року не мешкає за місцем реєстрації. За весь час своєї відсутності за місцем реєстрації відповідач не приймав участі у сплаті комунальних послуг та всі оплати здійснює позивач. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. З огляду на зазначене, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Сторони, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач позовні вимоги визнав.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно ст. 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності, а саме по 1/3 часки: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 10.09.2007 року (серія НОМЕР_2).

З копії довідки про склад сім'ї №12708, виданої 23.10.2017 року Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані 3 особи: ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

У відповідності до копії акту про фактичне проживання (непроживання) № 2144 від 24.10.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 фактично проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Окрім зазначених осіб ніхто не мешкає з січня 2017 року по теперішній час.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 без поважних причин понад передбачені законодавством строки та втратив інтерес до житла.

У відповідності до ч 1 ст. 82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 82, 206, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий 12.03.1998 року Кремінським РВУМВД України в Луганській області), права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С.Журавель