Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №354/619/15-ц

30 жовтня 2018 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: - ОСОБА_1,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю прокурора - Верешко М.І.,

представника Поляницької сільської ради,

Яремчанської міської ради,

Івано-Франківської області - ОСОБА_2,

представника ДП "Ворохтянське

лісове господарство" - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, ДП "Ворохтянське лісове господарство" до Поляницької сільської ради, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1500 га. в с.Поляниця та зобов'язання повернути земельну ділянку з чужого незаконного володіння у державну власність в особі ДП "Ворохтянське лісове господарство", -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, ДП "Ворохтянське лісове господарство" звернувся в суд з позовом до Поляницької с/ради, Яремчанської м/ради, Івано-Франківської області, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1500 га. в с.Поляниця та зобов'язання повернути земельну ділянку з чужого незаконного володіння у державну власність в особі ДП "Ворохтянське лісове господарство".

В судовому засіданні прокурор вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві.

Просив суд прийняти позовну заяву до розгляду та поновити строки позовної давності, як такі, що пропущені з поважних причин.

Визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІV-ІФ №028122 від 29.11.2002 року, площею 0,1500 га., виданий ОСОБА_4

Зобов'язати ОСОБА_4 повернути земельну ділянку площею 0,1500 га., яка розташована в ділянці Прохідний с.Поляниця Яремчанської м/ради з чужого незаконного володіння у державну власність в особі ДП "Ворохтянське лісове господарство».

Представник ДП "Ворохтянське лісове господарство" - ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлені прокурором в інтересах їхнього лісового господарства вимоги з наведених прокурором мотивів та просила задоволити їх з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача - Поляницької с/ради - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала. Зазначила, що Поляницькою с/радою було заявлене клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки прокурор знав про існування порушеного права ДП «Ворохтянське лісове господарство» ще 23.03.2004 року при винесенні постанови про порушення кримінальної справи №248436. Крім того, ДП "Ворохтянське лісове господарство" зверталось із цивільним позовом в межах даної кримінальної справи, який уточнявся, зокрема ще 08.10.2010 року.

Наведене, на думку представника Поляницької с/ради свідчить про те, що прокурором пропущено термін позовної давності, що є підставою для відмови у позові, а намагання прокурора перенести початок перебігу терміну позовної давності на 04.03.2015 рік є неправомірним.

В наступні судові засідання представник Поляницької с/ради не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом заздалегідь та належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання не прибула. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом заздалегідь та належним чином. Натомість 23.02.2018 року на адресу суду направила письмову заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи у її відсутність, а про прийняте судом рішення повідомити за адресою м.Яремче, вул.Свободи, 157, Івано-Франківської області.

Суд, вислухавши пояснення прокурора, представника ДП "Ворохтянське лісове господарство", представника Поляницької с/ради, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 80,81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку що зважаючи на те, коли прокурор дізнався про існування оскаржуваного він не пропустив строк позовної давності, його позовні вимоги підлягають розгляду по суті та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст.81 ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Поляницької сільської ради від 10.10.2002 року, яке є речовим доказом у кримінальній справі №248436, відповідачу - ОСОБА_4 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку на ділянці Прохідний с.Поляниця площею 0,1500 га.

На підставі даного рішення №38 від 10.10.2002 року ОСОБА_4 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-ІФ №028122, який зареєстровано в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за №000064. Експертно-грошова оцінка 0,01 га зазначеної земельної ділянки на час предявлення позову в суд складала 44000 грн.

Зясовано також, що постановою Галицького р-нного суду від 04.03.2015 року по кримінальній справі №248436 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - ОСОБА_5, який обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364 КК України, ОСОБА_6, який обвинувачувався у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364 КК України, ОСОБА_7, яка обвинувачувалася за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364 КК України, ОСОБА_8, яка обвинувачувалася у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України.

Разом з тим, в процесі судового розгляду по даній кримінальній справі №1-6/2011 було перевірено, що рішення виконавчого комітету Поляницької с/ради щодо безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1500 га на ділянці «Прохідний» с.Поляниця не приймалося взагалі, а було підроблене.

Зокрема, Поляницький с/голова - ОСОБА_5 та інженер-землевпорядник ОСОБА_6, зловживаючи владою та службовим становищем, з корисливих мотивів, в особистих інтересах та в інтересах осіб, які бажали безоплатно отримати для індивідуального житлового будівництва земельні ділянки у с.Поляниця Яремчанської міськради, всупереч вимог ст.ст.20, 118, 123, 149, 151, 156, 207 ЗК України, п.12 Перехідних Положень ЗК України, ст.42 Лісового кодексу України, генерального плану забудови с.Поляниця, затвердженого рішенням сесії сільської ради від 30.01.2001 року, «Правилам забудови населених пунктів області» від 12.11.2002 року, ст.ст.3, 19 Закону України «Про планування та забудову територій», за погодженням з начальником Яремчанського міського управління земельних ресурсів, склали та видали завідомо неправдиві офіційні документи - рішення виконавчого комітету Поляницькоії с/ради № 4 від 14.02.2002 року, № 32 від 12.09.2002 року, № 36 від 10.10.2002 року, № 40 від 15.11.2002 року, № 6 від 13.02.2003 року, № 27 від 10.07.2003 року «Про вилучення земельних ділянок» у Поляницького лісництва Ворохтянського Держлісгоспу (на даний час ДП "Ворохтянське лісове господарство"), загальною площею 40,69 га, віднесення їх в землі запасу сільської ради, зміну їх цільового призначення і переведення лісового фонду в землі житлової та громадської забудови, які ОСОБА_5 підписав та завірив печаткою Поляницької сільської ради.

В подальшому, як перевірено судом, також були підроблені рішення виконавчого комітету Поляницької с/ради за 2002-2003 роки з додатками (в тому числі №11 від 10.10.2002 року) в частині передачі у приватну власність незаконно вилучених у ДП «Ворохтянське лісове господарство» земельних ділянок 105 фізичним особам, прізвища яких зазначені у постанові Галицького р-нного суду.

На підставі зазначених документів землепроектними організаціями було виготовлено технічну документацію на земельні ділянки державного лісового фонду, які перебували у користуванні Поляницького лісництва ДП «Ворохтянське лісове господарство» та передано її для погодження начальнику відділу земельних ресурсів Яремчанської м/ради.

Наведені обставини не заперечені представником відповідача - Поляницької с/ради та відповідачем ОСОБА_4 та не спростовані ними.

Таким чином, впродовж 2002-2003 років члени організованої групи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 незаконно надали у приватну власність під будівництво індивідуальних житлових будинків землі державного лісового фонду, які перебували у користуванні Поляницького лісництва Ворохтянського лісового господарства, рішення про вилучення яких Поляницькою с/радою та виконавчим комітетом Поляницької с/ради не приймались.

Таким чином, рішення виконавчого комітету №11 від 10.10.2002 року не виносилося в установленому законом порядку на засідання виконавчого комітету Поляницької с/ради, а було самостійно складено сільським головою с.Поляниця - ОСОБА_5

Окрім цього, як встановлено в процесі розгляду даної справи, державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га серії IV-ІФ видано ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Поляницької с/ради №38 від 10.10.2002 року. Однак виконавчим комітетом Поляницької с/ради 10.10.2002 року рішення під №38 взагалі не приймалось, що свідчить про відсутність законний підстав для видачі державного акту на право приватної власності на землю.

Ч.1 ст.125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

В статті 126 зазначеного Кодексу вказано, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України

Статтею 12 ЗК України визначено, що міська (сільська, селищна ради) має право розпоряджатися землями територіальної громади, яке вона здійснює шляхом: передачі ділянок комунальної власності у власність громадян або юридичних осіб відповідно до цього кодексу; надання земельних ділянок у користування і вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викупу земельних ділянок для суспільних потреб відповідної територіальної громади села; організації землеустрою; координації діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання земельного й екологічного законодавства; обмеження, тимчасової заборони (зупинення) використання земель громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовки висновків щодо вилучення (викупу) і надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж сіл; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Зі змісту ст.116 ЗК України вбачається, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Згідно З-ну України «Про місцеве самоврядування» до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад.

Із змісту п.34 ч.1 ст.26 З-ну України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних міських рад належить вирішення відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Таким чином при наданні ОСОБА_4 земельної ділянки порушено встановлений діючим законодавством порядок безоплатної передачі землі громадянам у власність.

Також в судовому засіданні достовірно доведено, що ОСОБА_4 із заявою до сільської ради про передачу земельної ділянки у власність не зверталась, на розгляд сесії її заява не виносилась.

В свою чергу, Галицьким районним судом було встановлено, що вищевказані спірні земельні ділянки перебувають у постійному користуванні ДП «Ворохтянське лісове господарство» на підставі державного акту на Право постійного користування землею П-ІФ №002701 від 10.11.2001 року та знаходяться у кв.32 виділ 6, 1 Поляницького лісництва. Зазначений факт також підтверджується матеріалами лісовпорядкування та таксаційною книгою.

Відповідно до ч.3 ст.149 ЗК України (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні для всіх потреб, крім особливо цінних земельних які вилучаються з урахуванням вимог ст.150 Кодексу.

Згідно вимог ч.1 п.1 ст.30 Лісового кодексу України до відання селищних і сільських рад народних депутатів у галузі регулювання лісових відносин на їх території належить надання земельних ділянок лісового фонду у постійне користування в межах селищ і сіл та припинення права користування ними.

В той же час, як встановлено судом, рішення про вилучення земельної ділянки з постійного користування ДП «Ворохтянське лісове господарство» Поляницькою с/радою не приймалося, дозволу на таке вилучення постійний землекористувач не надавав.

Таким чином, внаслідок передачі у приватну власність спірної земельної ділянки ОСОБА_4 у ДП «Ворохтянське лісове господарство» було незаконно вилучено земельну ділянку площею 0,1500 га.

Відповідно до ч.10 ст.118 ЗК України сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Згідно п.1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі (затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.99 №43 і зареєстрованої Міністерством юстиції України 04.06.99 за №354/3647 (в редакції чинній на момент видачі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4М.) державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Верховної ОСОБА_1 України, Верховної ОСОБА_1 Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради.

Оскільки рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №38 від 10.10.2002 року є фіктивним, воно підлягає визнанню недійсним в суді.

Як вбачається з постанови Галицького р-нного суду від 04.03.2015 року по кримінальній справі №248436 посадовими особами виконавчого комітету Поляницької с/ради протягом 2002-2003 років було прийнято кілька фіктивних рішень щодо передачі у приватну власність земельних ділянок 105 громадянам, а відносно деяких з них, судами вже прийняті рішення, якими визнано недійсними державні акти про право власності на землю.

Зокрема, рішеннями Яремчанського м/суду від 06.05.2014 року задоволено позовні вимоги Івано-Франківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серії ІФ №083738 (ОСОБА_9Ф.) та серії ІФ №083740 (ОСОБА_10В.). Вказані рішення залишено без змін ухвалами Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.11.2014 року та 11.12.2014 року. Суди погодилися з доводами прокуратури про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 набули права власності на земельні ділянки на підставі фіктивного рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №27 від 10.07.2003 року.

Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Так як ОСОБА_4 отримала право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га на підставі фіктивного рішення виконавчого комітету Поляницької с/ради, внаслідок чого її було фактично незаконно вилучено у постійного землекористувача - ДП «Ворохтянське лісове господарство». Відповідно, зазначена земельна ділянка підлягає поверненню у державну власність в особі Державного агентства лісових ресурсів України -ДП «Ворохтянське лісове господарство».

Земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб (ст.158 ЗК України) вирішуються виключно судом.

Згідно ч.3 ст.23 З-ну України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого внесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України в редакції Закону України від 18.09.2012 року № 5288-VІ, яка була чинна на момент предявлення позову, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності в нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому випадку прокурор набуває статусу позивача.

Ч.1 ст.56 ЦПК України, в редакції від 03.10.2017 року №2147-VIII передбачено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

А ч.3 вказаної статті констатовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Позов обумовлений необхідністю захисту інтересів держави та невжиття ДП «Ворохтянське лісове господарство» (з моменту прийняття Галицьким р-нним судом постанови від 04.03.2015 року заходів представницького характеру щодо повернення спірної земельної ділянки у державну власність.

А саме: постановою Галицького р-нного суду від 04.03.2015 року було залишено без розгляду позов ДП «Ворохтянське лісове господарство» із роз'ясненням вимог ч.4 ст.28 КПК України про право на його пред'явлення в порядку цивільного судочинства.

Однак, ДП «Ворохтянське лісове господарство» не звернулося з позовами до суду щодо визнання недійсними державних актів на право власності на землю та повернення земельних ділянок у державну власність. Як наслідок, частина земельних ділянок була реалізована третім особам.

Як видно з матеріалів справи, згідно вимог ст.23 З-ну України «Про прокуратуру», повідомлення про представництво інтересів держави в суді 27.08.2015 року направлене прокуратурою області на адресу ДП «Ворохтянське лісове господарство».

З позовом в суд прокурор звернувся до суду 30.10.2015 року.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Твердження представника відповідача - Поляницької с/ради про відмову в задоволенні позову прокурора в звязку із спливом строків звернення до суду, суд оцінює критично та вважає, що позивачем не порушено встановлений ст.257 ЦК України строк звернення до суду.

У відповідності до ч.2 ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. А ч.3 вказаної статті визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ни рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з п.5 вказаної статті якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

На переконання суду, оскільки, зазначені факти були встановлені постановою Галицького р-нного суду від 04.03.2015 року, на підставі ч.5 ст.267 ЦК України суд вважає поважними причини пропуску прокурором позовної давності, з метою звернення до суду для захисту інтересів держави та такими, що підлягають поновленню.

Беручи до уваги наведене вище, зібрані в судовому засіданні всі докази в їх сукупності та судову практику, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову прокурора в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 Конституції України, ст.ст.215, 267, 373, 387 ЦК України, ст.ст.4, 19, 56, 247, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.12, 116, 118, 149, 158 Земельного кодексу України, ст.23 З-ну України "Про прокуратуру", суд, -

УХВАЛИВ:

Позов першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, ДП "Ворохтянське лісове господарство" до Поляницької сільської ради, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1500 га. в с.Поляниця та зобов'язання повернути земельну ділянку з чужого незаконного володіння у державну власність в особі ДП "Ворохтянське лісове господарство" - задоволити.

Визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІV-ІФ №028122 від 29.11.2002 року, площею 0,1500 га., виданий ОСОБА_4.

Зобов'язати ОСОБА_4 повернути земельну ділянку площею 0,1500 га., яка розташована в ділянці Прохідний с.Поляниця Яремчанської міської ради з чужого незаконного володіння у державну власність в особі ДП "Ворохтянське лісове господарство».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського Апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 08.11.2018 року.