Провадження № 2/750/409/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.,

за участі секретаря Будаш М.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по договору позики в сумі 70883 грн. 79 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.09.2015 року між нею та відповідачем ФОП ОСОБА_4 був укладений договір позики про надання останньому коштів в сумі 64828 грн. 78 коп. строком дії до 01.04.2016 року. Однак, до цього часу відповідач коштів не повернув, в звязку з чим просить стягнути з відповідача 64828 грн. 78 коп. боргу по позиці, 33137, 71 коп. інфляційні та 2917,30 грн. 3% річних за період з 01.04.2016 року по 31.10.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідач, його представник позов не визнали, зазначили, що кошти за договором позики не отримували, позивача в момент підписання договору позики не було, її представник ОСОБА_1 сказав, що надасть їй договір і вона його підпише.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 22.09.2015 року, укладеного в письмовій формі, ОСОБА_3 (позикодавець) передала ФОП ОСОБА_4М.(позичальнику) грошові кошти в сумі 64828 грн. 78 коп. зі строком повернення 01.04.2016 року ( п.1 Договору).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором ( ч.1 ст.1051 ЦК України).

В судовому засіданні відповідач, його представник зазначили, що кошти за договором позики ФОП ОСОБА_4 не отримував, посилаючи на те, що в договорі міститься розписка ОСОБА_1 про те, що він, діючи від імені ОСОБА_5, отримав від ОСОБА_4 64828 грн. 78 коп. пені згідно договору позики від 12.08.2010 року. Вказаний факт, як зазначає відповідач, свідчить про те, що кошти відповідач по договору позики від 22.09.2015 року насправді йому не давались. Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 22.09.2015 року ним дійсно були отримані кошти від ОСОБА_4 в сумі 64828 грн. 78 коп., однак це не спростовує факт отримання коштів ОСОБА_4 по договору позики від 22.09.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4

Факт отримання коштів відповідачем підтверджується самим договором позики. Так, в пункті 1 Договору позики від 22.09.2015 року зазначено, що кошти отримані повністю до підписання цього договору. Крім того, мається розписка ОСОБА_4 від 22.09.2015 року, згідно якої він підтверджує факт отримання від ОСОБА_3 64828 грн. 70 коп. згідно договору позики від 22.09.2015 року. Доказів того, що вказані документи були підписані ОСОБА_4 під впливом обману, насильства, зловмисних дій тощо не надано.

Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 64828 грн. 78 коп. боргу, 3137 грн. 71 коп. інфляційні та 2917 грн. 30 коп. 3% річних.

Керуючись ст.. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст..ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 70883 ( сімдесят тисяч вісімсот вісімдесят три) грн.. 79 (сімдесят девять) коп.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 708 грн. 84 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або у строки, передбачені абзацом 2 частини 1 статті 354 ЦПК України.

Повне рішення виготовлено 26.02.2018 року.

Суддя Н.В. Требух