АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/545/18 Справа № 199/7607/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Лунапак», Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним патенту на корисну модель та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він є власником патенту України на корисну модель №81991 від 10 липня 2013 року «Складаний торговий стенд». Із спеціалізованої бази даних «Винаходи (корисні моделі) в Україні», що розміщена на офіційному веб-сайті ДП «Український інститут промислової власності» позивачу стало відомо про те, відповідач ТОВ «Торгівельна група «Лунапак» було отримано патент України №86170 від 10 грудня 2013 року на корисну модель «Рекламно-інформаційний носій». Внаслідок порівняння формули корисної моделі за патентом №81991, який належить позивачу, та формули корисної моделі за патентом №86170, який належить відповідачу ТОВ «Торгівельна група «Лунапак», можна дійти висновку, що вони співпадають за сукупністю суттєвих ознак і корисна модель за патентом №86170 не відповідає умові патентоздатності «новизна». Тому позивач просив визнати недійсним патент України №86170, зареєстрований 10 грудня 2013 року на корисну модель «Рекламно-інформаційний носій» та зобовязати Державну службу інтелектуальної власності України внести відомості до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсним патенту України №86170 на корисну модель «Рекламно-інформаційний носій» та здійснити відповідну публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність», судові витрати покласти на відповідача ТОВ «Торгівельна група «Лунапак» (а.с.2-7 т.1).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що на підставі поданої 15 березня 2013 року ОСОБА_2 заявки № u 2013 03157 Державною службою інтелектуальної власності України 10 липня 2013 року зареєстровано у Державному реєстрі патентів України на корисні моделі на його імя корисну модель «Складаний торговий стенд» та видано 10 липня 2013 року патент України №81991 (а.с.8-15 т.1). Публікація відомостей про видачу даного патенту здійснена 10.07.2013 року у бюлетені №13 (а.с. 8 10 у т. 1).

Висновком експерта №270/15 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 17 лютого 2015 року, під час якої досліджувалося питання наявності новизни корисної моделі «Рекламно-інформаційний носій» за патентом №86170 відповідно до матеріалів справи, згідно з яким відомості, які містяться в матеріалах справи, що були загальнодоступними у світі до дати подання заявки №u 2013 13225, а саме до 13.11.2013 року, спростовують новизну корисної моделі «Рекламно-інформаційний носій» за патентом України №86170 (а.с.14-25 т.2).

Для відповіді на поставлене перед експертом питання проводився порівняльний аналіз незалежного пункту формули корисної моделі за патентом України №86170 і ознак складеного торгового стенду відповідно до опису до патенту України на корисну модель №81991 від 10.07.2013 року (а.с. 14 - 25 т. 2).

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2017 року, у цивільній справі №760/13575/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Лунапак» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_2 про визнання недійсним патенту України, визнано недійсним патент України на корисну модель №81991 «Складаний торговий стенд», зареєстрований 10 липня 2013 року, зобовязано Державну службу інтелектуальної власності України внести відомості про визнання недійсним патенту України на корисну модель №81991 «Складаний торговий стенд» до Державного реєстру патентів України на корисну модель, стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Торгівельна група «Лунапак» судовий збір у розмірі 487,20 грн. (а.с. 113-116 т.2). Рішення набрало законної сили 31.01.2017 року.

Відповідно до ст. 460 ЦК України корисна модель вважається придатною для набуття права інтелектуальної власності на неї, якщо вона, відповідно до закону, є новою і придатною для промислового використання. Об'єктом корисної моделі може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології. Законом можуть бути встановлені продукти та процеси, які не є придатними для набуття права інтелектуальної власності на них відповідно до цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом.

За змістом ст. 469 ЦК України права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною.

Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 28 вищевказаного Закону, патент надає його власнику виключне право використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів. Патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід (корисну модель) без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» передбачено, що патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону; б) наявності у формулі винаходу (корисної моделі) ознак, яких не було у поданій заявці; в) порушення вимог частини другої статті 37 цього Закону; г) видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

За частиною 2 вказаної вище статті з метою визнання деклараційного патенту недійсним будь-яка особа може подати до Установи клопотання про проведення експертизи запатентованого винаходу (корисної моделі) на відповідність умовам патентоздатності. За подання клопотання сплачується збір.

Частиною 4 статті 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» передбачено, що патент або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності, від дати публікації відомостей про видачу патенту.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що при проведенні вказаної вище експертизи №270/15 від 17 лютого 2015 року, експерт проводив дослідження виходячи з порівняльних характеристик корисної моделі за патентом України №81991 від 10.07.2013 року (який належав ОСОБА_2 та зазначеним вище рішенням визнаний недійсним) та корисної моделі за патентом України №86170 від 10.12.2013 року, який належить відповідачу ТОВ «ТГ «Лунапак», місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність факту невідповідності корисної моделі за патентом України №86170 від 10.12.2013 року умові патентоздатності «новизна» та правомірно відмовив у задоволенні позову у зв»язку з недоведеністю.

Колегія наголошує, що місцевим судом правильно не прийнято до уваги у якості належного доказу наведений вище висновок експертизи від 17.02.2015 року, оскільки визнаний недійсним патент України №81991 від 10.07.2013 року вважається такими, що не набрав чинності, від дати публікації відомостей про видачу патенту, тобто з 10.07.2013 року. Отже, на час проведення експертизи у даній справі наданий для порівняння патент України №81991 від 10.07.2013 року не набрав чинності, відповідно до рішення Соломянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року.

Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог суду не надано, клопотань про витребування доказів не заявлено; клопотання про проведення відповідної судової експертиз з наданням інших обєктів для дослідження не заявлено; викладене стверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Крім того, згідно змісту позовної заяви, позивач посилається на порушення відповідачем його, позивача, прав власника патенту України №81991 від 10.07.2013 року, які передбачені, зокрема, ч.2, ч. 5 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі». Однак, у зв»язку з визнанням патенту України №81991 від 10.07.2013 року недійсним, позивач втратив відповідні права на захист яких було заявлено даний позов.

Доводи апелянта про наявність ліцензійного договору від 19.08.2013 року, який було укладено між ліцензіаром ОСОБА_4 та ліцензіатом ТОВ ВКП «Вінес» про передачу виключної ліцензії на використання, зокрема, корисної моделі за патентом України №81991 від 10.07.2013 року, - не спростовують наведених вище висновків суду, оскільки вказаний ліцензійний договір є похідним від прав позивача на патент України №81991 від 10.07.2013 року, який визнаний недійсним.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що позовні вимоги є недоведеними, оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді