ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7287/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2018 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Сирбул О.Ф.

при секретарі - Петрик А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічого акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТ БАНК" про визнання кредитного договору недійсним та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № б/н від 15 серпня 2010 року, який укладений між ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" та ОСОБА_2

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 15 вересня 2017 року позивач отримав позовну заяву, подану ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" до Дарницького районного суду м. Києва, про стягнення з нього заборгованості за неналежне виконання умов кредитного договору № б/н від 15 серпня 2010 року.

Позивач вважає, що договір № б/н від 15 серпня 2010 року є таким, що не відповідає вимогам закону щодо змісту договорів споживчого кредиту, та не може вважатись як кредитний договір укладений у письмовій формі, що відповідно до вимог закону робить його нікчемним та таким, що підлягає визнанню недійсним.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, однак у судовому засіданні від 29 жовтня 2018 року представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що згідно позовної заяви від 15 вересня 2017 року, поданої ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" до Дарницького районного суду м. Києва, про стягнення з заборгованості з ОСОБА_2, між сторонами 15 серпня 2010 року було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач отримав кредит у сумі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами банківських посліг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладено на банківському сайті, складає між ним та відповідачем договір, що підтверджується підписом позивача у заяві.

При укладанні вказаного договору, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Однак, на разі, позивач звернувся до суду із позовом про визнання кредитного договору № б/н від 15 серпня 2010 року недійсним, з тих підстав, що він та ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" вказаного договору не укладали. На підтвердження своєї позиції позивач надав рішення Дарницького районного суду м.Києва від 29 березня 2018 року, яким позивачу було відмовлено у задоволенні його позову до ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК", предметом якого було визнання недійсним кредитного договору № SAMDN7145 від 16 вересня 2010 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК".

Однак, суд не може прийняти вказане рішення суду від 29 березня 2018 року, як належний доказ на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2, оскільки предметом вказаного рішення суду був зовсім інший кредитний договір, наявність якого не може бути виключною підставою того, що між сторонами не могло бути укладено інших кредитних договорів, зокрема кредитний договір № б/н від 15 серпня 2010 року.

Разом з тим, позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог не надано до суду самого кредитного договору № б/н від 15 серпня 2010 року, який є предметом спору у вказаній справі.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок їх доказування. Крім того, суд не повинен безпосередньо брати участь у зборі доказового матеріалу. Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Водночас, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Позивач не звертався до суду із клопотанням про витребування доказів у разі неможливості їх надати самостійно та/або із клопотанням про забезпечення позову, в порядку ст. 84 та ст. 116 ЦПК України відповідно, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості визнати недійсним кредитний договір № б/н від 15 серпня 2010 року, який укладений між ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" та ОСОБА_2, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів існування вказаного договору.

Оскільки доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано, позивач не довів тих обставин, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, у зв'язку з цим суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 76, 77, 81, 259, 265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до Публічого акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТ БАНК" про визнання кредитного договору недійсним та зобов'язання вчинити дії- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: