Постанова

Іменем України

7 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 303/6738/14-ц

провадження № 61-2887св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М. (суддя - доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - служба у справах неповнолітніх виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 6 квітня 2016 року у складі суддів: Панька В. Ф., Ігнатюка Б. Ю., Куштана Б. П. та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25 травня 2016 року у складі суддів: Панька В. Ф., Ігнатюка Б. Ю., Куштана Б. П.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5,

ОСОБА_4, третя особа - служба у справах неповнолітніх виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_5 в якому зареєстровані та проживають відповідачі.

Посилаючись на те, що відповідачі не перебувають в родинних відносинах з позивачем, не мають з ним договірних відносин, на підставі яких набули право на проживання у спірній квартирі, що позбавляє позивача можливості належним чином користуватися правами, ОСОБА_2 просив усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві приватної власності нерухомим майном шляхом виселення відповідачів зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 14 грудня 2015 року у складі судді Куропятник О. М. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами його право власності на квартиру, як підставу своїх вимог щодо усунення перешкод у користуванні належним йому на праві приватної власності нерухомим майном шляхом виселення відповідачів зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 6 квітня 2016 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2015 року скасовано. Позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України, в редакції, чинній на час ухвалення рішення апеляційним судом.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання від 14 грудня 2015 року, в якому проголошено рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, та відновлення провадження у зазначеній справі від 4 грудня 2015 року.

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про виправлення описки в рішенні апеляційного суду Закарпатської області від 6 квітня 2016 року.

Заява мотивована тим, що в судовому засіданні при оголошенні вступної та резолютивної частини рішення апеляційного суду Закарпатської області

від 6 квітня 2016 року, відповідно до якої апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2015 року скасовано. Позов

ОСОБА_2 задоволено. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_6 без надання іншого житлового приміщення. Однак, при виготовленні рішення апеляційного суду в паперовому вигляді допущено описку, відповідно до якої апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2015 року скасовано. Позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 25 травня 2016 року заяву ОСОБА_2 про виправлення описки задоволено.

Виправлено допущену описку в мотивувальній та резолютивній частинах рішення апеляційного суду Закарпатської області від 6 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах неповнолітніх виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.

У тринадцятому абзаці мотивувальної частини рішення апеляційного суду Закарпатської області від 6 квітня 2016 року, слова «в той же час, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення скаржника про судове засідання від 14.12.2015 року, в якому було постановлене оскаржуване рішення та отримання апелянтом ухвали Мукачівського міськрайонного суду про відновлення провадження по справі від 04.12.2015 року» виправлено на «ОСОБА_2 звернувся до Мукачівського міськрайоного суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. В даному житловому приміщенні зареєстровані та проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з малолітньою дитиною ОСОБА_5, які не перебувають в родинних відносинах з позивачем, не мають з ним договірних відносин, на підставі яких набули право на проживання у вказаному приміщенні, а також не мають жодних речових прав на це житло. Такі обставини позбавляють ОСОБА_2, належним чином користуватися правами, передбаченими ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, внаслідок чого у відповідності до ст. 391 ЦК України позивач вимагає усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві приватної власності, нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з малолітньою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири АДРЕСА_2, без надання іншого житлового приміщення».

У першому абзаці резолютивної частини рішення апеляційного суду Закарпатської області від 6 квітня 2016 року «задовольнити» виправлено на «задовольнити частково».

У третьому абзаці резолютивної частини рішення апеляційного суду Закарпатської області від 6 квітня 2016 року «позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що діє від себе особисто та від імені та в інтересах неповнолітньої особи, доньки ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідачів: Служба у справах неповнолітніх виконавчого комітету Мукачівської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення залишити без розгляду» виправлено на «апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року скасувати. Позовні вимоги задовольнити. Виселити ОСОБА_3, неповнолітню ОСОБА_5, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення».

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що при виготовлені повного тексту рішення допущена помилка, у зв'язку з чим текст рішення, а саме його мотивувальна та резолютивна частини не відповідають тій, що була проголошена в судовому засіданні апеляційного суду 6 квітня 2016 року, тобто допущено описку, яка підлягає виправленню.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, просила скасувати рішення та ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2015 року та ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 9 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності відмовлено. Отже, позивач не має права розпоряджатися спірною квартирою і вимагати усунення перешкод у її користуванні, оскільки не є власником. Крім того, апеляційний суд, постановляючи ухвалу про виправлення описки, повністю змінив зміст рішення.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстави для його скасування відсутні. Доводи відповідачів про те, що, апеляційний суд, постановляючи ухвалу про виправлення описки, змінив зміст рішення, є безпідставними.

18 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За правилом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 6 липня 2013 року ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі довіреності діяло публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_6.

За договором дарування квартири від 6 серпня 2013 року ОСОБА_3, в особі свого представника ОСОБА_4, подарувала своїй неповнолітній дочці ОСОБА_5, інтереси якої представляла ОСОБА_3, квартиру АДРЕСА_7

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_2 вказував на те, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 червня 2014 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 6 липня 2013 року. Крім того, заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2014 року визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_6 та витребувано від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 вказану квартиру.

Відповідно до частин першої та третьої статті 61 ЦПК України, в редакції чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 який укладений 6 липня 2013 року між ОСОБА_2, від імені якого діє ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, відмовлено. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 8 липня 2015 року змінено рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2015 року в частині правового обґрунтування підстав відмови в позові, при цьому резолютивну частину рішення залишено без змін.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 9 листопада 2015 року, заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на спірну квартиру відмовлено.

Суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, надав їм належну оцінку, виконав всі вимоги цивільного судочинства та дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд не навів вмотивованих обґрунтувань на спростування встановлених судом першої інстанції обставин. Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 6 квітня 2016 року в редакції ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 25 травня 2016 року про виправлення описок не містить обґрунтувань, яких суд дійшов на підставі визначених нормами процесуального права належних і допустимих доказів, з приводу того, що ОСОБА_2 має право власності на спірну квартиру і право на звернення до суду із вказаним позовом. Крім того, апеляційний суд також не спростував того, що договір купівлі-продажу квартири від 6 липня 2013 року є дійсним та в судовому порядку його недійсність не визнано.

В ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 25 травня 2016 року апеляційний суд зазначив, що помилка в рішенні апеляційного суду Закарпатської області від 6 квітня 2016 року була допущена під час виготовлення повного тексту вказаного судового рішення, тому його мотивувальна і резолютивна частини не відповідають тій, що були проголошені в судовому засіданні.

Відповідно до технічного звукозапису фіксування судового засідання за допомогою програмного комплексу «Камертон» встановлено, що в судовому засіданні апеляційного суду Закарпатської області 6 квітня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду, яким рішення суду першої інстанції скасовано та позов задоволено, виселено відповідачів із квартири АДРЕСА_6 без надання іншого житлового приміщення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив судові рішення, які не відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ухвалено відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права та на підставі повно, всебічно з'ясованих обставин справи, а тому це рішення відповідно до статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення та ухвалу апеляційного суду - скасувати.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 6 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25 травня 2016 року скасувати.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2015 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик