АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1381/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шкірай М.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення коштів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася у суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі - ПАТ «Укрсоцбанк») про стягнення коштів в розмірі 2 477 628 грн. 48 коп., зяких:

24 695 грн. 65 коп. - 8 % річних відповідно до п. 1.1.1.3 договору банківського вкладу;

21 054 грн. 82 коп. - інфляційні збитки за період з 01 жовтня 2015 року по 01 червня 2017 року;

5 011 грн. 39 коп. - 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 01 жовтня 2015 року по 01 червня 2017 року;

2 426 866 грн. 62 коп. - пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначала, що 13 жовтня 2008 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Ялтинської філії укладено договір № 0515/00015255 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого на ім'я ОСОБА_6 відкрито рахунок № НОМЕР_1, на який платіжним дорученням № 1 від 11 квітня 2014 року нею були перераховані грошові кошти, в сумі 139 651 грн., та про повернення яких 16 березня 2015 року вона подала відповідачу заяву, проте останнім було відмовлено у здійсненні будь-яких операцій по вказаному рахунку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто з банку на користь позивача грошові кошти, в сумі 100 118 грн. 26 коп., а також 24 328 грн. 72 коп. інфляційних збитків та 3 % річних у розмірі 1 637 грн. 55 коп. за період з 17 березня 2015 року по 30 вересня 2015 року.

01 червня 2017 року на виконання зазначеного рішення суду апеляційної інстанції в рамках виконавчого провадження № 53742931 відповідачем на депозитний рахунок Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції перераховано грошові кошти, в сумі 126 084 грн. 53 коп.

Посилаючись на те, що на виконання вимог п. 1.1.1.3 договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, позивачу повинні були нараховуватись відсотки на залишок коштів за рахунком у розмірі 8 % річних, а тому з відповідача підлягає сума стягнення у розмірі 24 695 грн. 65 коп., а на підставі ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання й відповідно до вимог ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач повинен сплатити пеню за період з 17 березня 2015 року по 01 червня 2017 року у розмірі 2 426 866 грн. 62 коп., просила позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року позов задоволено частково.Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 заборгованість за відсотками у розмірі 24 695 грн. 65 коп., інфляційні збитки у розмірі 21054 грн. 82 коп., 3 % річних у розмірі 5011 грн. 39 коп., а всього 50761 грн. 36 коп. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, ненадання оцінки всім наявним доказам в їх сукупності, що призвело до помилкового висновку про незастосування до спірних правовідносин ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», просить скасувати рішення районного суду в частині відмови позовних вимог про стягнення пені за вказаним Законом та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши представника відповідача, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Ялтинської філії ПАТ «Укрсоцбанк» 13 жовтня 2008 року укладено договір на відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 (а.с.9-11).

11 квітня 2014 року ОСОБА_4 були внесені кошти, в сумі 139 651 грн., на відкритий нею картковий рахунок № НОМЕР_1, про що свідчить платіжне доручення № 1 від 11 квітня 2014 року (а.с.12).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2006 року стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 100 118 грн. 26 коп., що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1, інфляційні збитки в сумі 65 377 грн. 93 коп. та три проценти річних в сумі 4 377 грн. 77 коп., а всього - 170 473 грн. 96 коп.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 лютого 2017 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року в частині стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 інфляційних збитків в сумі 65 977 грн. 93 коп., трьох процентів річних, в сумі 4 377 грн. 77 коп., та судового збору у розмірі 1 7 04 грн. 74 коп. змінити зменшивши розмір інфляційних збитків з 65 977 грн. 93 коп. до 24 328 грн. 72 коп., трьох процентів річних з 4 377 грн. 77 коп. до 1 637 грн. 55 коп. та судового збору з 1 704 грн. 74 коп. до 1 260 грн. 85 коп. (а.с.15-20).

Відповідно до наявної в справі копії розпорядження № 53742931 від 17 липня 2017 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вбачається, що вказане рішення суду виконано лише 01 червня 2017 року шляхом надходження від ПАТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 126 084 грн. 53 коп.(а.с.21).

Отже, фактично грошові кошти внесені позивачем на картковий рахунок НОМЕР_2 11 квітня 2014 року повернуто ПАТ «Укрсоцбанк» 01 червня 2017 року.

Відповідно до п. 1.1.1.3 вказаного договору банківського вкладу процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає 8 % річних.

Пунктами 2.1-2.1.1. договору банківського вкладу визначено, що Банк нараховує та сплачує Держателю проценти на залишок коштів, що знаходяться на Рахунку на початок аераційного дня у розмірі та порядку, що встановлені Договором та Правилами нарахування та сплати процентів. Нарахування процентів на залишки коштів, що знаходяться рахунку, обчислюється за фактичну кількість днів в періоді (28-29-30-31/365-366).

Пунктом 2.1.2. договору банківського вкладу встановлено, що сплата процентів, нарахованих на залишок коштів, що знаходиться на рахунку, здійснюється, щомісячно в день їх нарахування та день, що передує закриттю рахунку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 2 426 866 грн. 62 коп. У відповідності до положень Закону України «Про захист прав споживачів», районний суд виходив з того, що до правовідносин між сторонами, які виникли з приводу виконання договорів, згаданий Закон застосується лише в частині, що не врегульована умовами договору та нормами ЦК України, а отже, в даному випадку підлягає до застосування лише спеціальна норма - ст. 625 ЦК України.

Між тим, колегія суддів визнає вказані висновки суду першої інстанції такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та суперечать правовій позиції Верховного Суду України.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України.

За положеннями статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено та не підлягає доказуванню у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, що у ПАТ «Укрсоцбанк» перед ОСОБА_4 утворилася заборгованість по поверненню банківського вкладу, у зв'язку з чим судовими рішеннями вказаний борг було стягнуто, з урахуванням інфляційних збитків та трьох відсотків річних.

Встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» виконано судові рішення та повернуто заборгованість - 01 червня 2017 року.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

За положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення.

Вказане узгоджується і з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 01 червня 2016 року у справі № 2558цс15 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1699цс16.

За таких обставин, районним судом необґрунтовано не застосовано ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», що призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування постановленого по справі судового рішення в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 17 березня 2015 року по 01 червня 2017 року, остання складає 2 426 866 грн. 62 коп. (а.с.6, 64).

Положенням ч. 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, у їх сукупності, стан банківської системи України, укладання договору із Ялтинською філією ПАТ «Укрсоцбанк», що знаходиться на тимчасово непідконтрольній території, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити частково. Стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 пеню, в сумі 51 000 грн. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 пеню, в сумі 51 000 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: