Провадження у справі 2/201/900/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Трещова В.В. при секретарі Ткаченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що на підставі договору про відступлення права вимоги, укладеного з ПрАТ «СК «Вусо», позивач набув право вимоги страхової суми в порядку регресу, виплаченої страховою компанією потерпілій особі у дорожньо-транспортній пригоді, винуватцем якої у судовому порядку визнаний ОСОБА_1 Розмір виплаченої суми, право вимоги на яку отримав позивач за відповідним договором, становить 9380,97 гривень. Цю суму грошових коштів просив стягнути на свою користь позивач з відповідача, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600 гривень.

Представник позивача у судове засідання не зявився, електронною поштою надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 27, 44), тому суд, враховуючи вказані обставини, вважає недоцільним подальше відкладання справи та на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 25 листопада 2016 року ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 жовтня 2016 року за участю автомобіля НОМЕР_1, під його керуванням, та автомобіля «Шкода», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Дана постанова набрала законної сили 06 грудня 2016 року (а.с. 6).

Зазначені обставини у відповідності до ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в даному судовому процесі.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ № 36/10/16, складеного оцінщиком ОСОБА_3 03 грудня 2016 року на замовлення ПрАТ «СК «Вусо», вартість шкоди, спричиненої власнику автомобіля марки «Шкода», д/н НОМЕР_2, у дорожньо-транспортній пригоді, становить 10380,97 гривень (а.с. 9-13).

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_3, станом на час ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Вусо» згідно із полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0817668 від 22 вересня 2016 року (а.с. 6), у звязку з чим ПрАТ «СК «Вусо» перерахувало ФЛП ОСОБА_4 особі, яка згідно із страховим актом № 7987-24 від 21 грудня 2016 року є отримувачем страхового відшкодування (а.с. 8), 9380,97 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №22494 від 21 грудня 2016 року копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 8 зворот).

22 липня 2017 року між ПрАТ «СК «Вусо» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» був укладений договір відступлення права вимоги, за умовами якого позивач набув право вимоги страхової суми у розмірі 9380,97 гривень, яку ПрАТ «СК «Вусо» сплатило за страховим полісом № АК/0817668 від 22 вересня 2016 року на підставі страхового акту №7987-24 від 21 грудня 2016 року (а.с. 14-20).

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що за викладених фактичних обставин справи у звязку з виплатою страхового відшкодування та набуттям позивачем права вимоги за цим відшкодуванням до позивача в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 993, 1191 ЦК України перейшло від страхувальника в межах фактичних витрат право вимоги до відповідача, а у відповідача виникло зобов'язання виплатити відповідну суму на користь позивача.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» (та ст. 993 ЦК України) до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Положеннями ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума виплаченого ПрАТ «СК «Вусо» страхового відшкодування у розмірі 9380,97 гривень.

Крім цього на підставі 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 514, 516, 526, 993, 1188, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 13, 76-77, 81, 89, 141 280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Довіра та Гарантія» (місто Київ, вул. Сікорського, 8, оф. 32, ) у рахунок відшкодування витрат, повязаних із сплатою страхового відшкодування, 9380 гривень 97 копійок та судовий збір в сумі 1600 гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складений 21 лютого 2018 року.

Суддя В.В. Трещов