Справа № 278/2767/13-ц Провадження №6/278/2/18
У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2018 року, Житомирський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

при секретарі - Гуцало Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересованих осіб публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Житомирського районного відділу державної виконавчої служби про розстрочку виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить суд розстрочити виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 січня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заявлені вимоги мотивує тим, що згідно рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 січня 2014 року з нього стягнуто кошти на користь банку заборгованість за кредитним договором від 15 вересня 2011 року за №528 у розмірі 19317 гривень 98 копійок. Він звернувся до суду із заявою про розстрочку рішення суду у звязку з тим, що вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 06 березня 2012 року його було засуджено до позбавлення волі. В квітні 2017 року заявник працевлаштувався, заробітна плата становить 3200 гривень з відрахуванням 20% в дохід держави, дружина на даний час ніде не працює.

ОСОБА_1 заяву підтримав, просив розстрочити виконання рішення суду на 30 місяців з погашенням боргу рівними частинами по 643,90 гривень щомісячно.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на її безпідставність.

Державний виконавець заяву не визнав та вважає її безпідставною.

Дослідивши наявні докази, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 5 ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідності ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка - спосіб виконання зобов'язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Зі змісту вищевказаної норми закону слідує, що суд у виняткових випадках може змінити визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. При вирішенні питання про розстрочку виконання суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Закон пов'язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Згідно із ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30 січня 2014 року по справі №274/2767/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості винесено рішення, яким стягнуто кошти на користь банку заборгованість за кредитним договором від 15 вересня 2011 року за №528 у розмірі 19317,98 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 гривень (а.с.96-97). Рішення набрало законної сили 11 лютого 2014 року.

21 березня 2014 року постановою державного виконавця ВДВС Житомирського РУЮ відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного рішення суду (а.с.8).

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 06 березня 2012 року його засуджено до 9 років розбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна (а.с.12).

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 30 березня 2017 року засудженому ОСОБА_1 замінено невідбуту частину покарання на виправні роботи строком на 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20% від заробітку (а.с.11).

Відповідно до п.2 ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує, що заборгованість за кредитним договором виникла на час відбування покарання заявником в період з 06 березня 2012 року по 30 березня 2017 року згідно вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 06 березня 2012 року, окрім того суд приймає до уваги той факт, що в квітня 2017 року ОСОБА_1 влаштувався на роботу в КУ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 3200 гривень з відрахуванням в дохід держави 20% від заробітку (а.с.29), коли прожитковий мінімум на працездатну особу в 2017 року в період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2017 року становив 1600 гривень, заявник перебуває на обліку в АЗПСМ с.Садки КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Житомирської районної ради (а.с.30), має на утриманні чотирьох осіб: ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 дочка, ОСОБА_5 - онука, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №484 від 13 листопада 2017 року (а.с.31), ОСОБА_2 (дружина) не працює та перебуває на диспансерному обліку в АЗПСМ с.Садки КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Житомирської районної ради (а.с.32).

Згідно ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявником наведені правові підстави для часткового задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду від 30 січня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 260-261, 267, 435 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 січня 2014 року по цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині стягнення заборгованості в розмірі 19317 гривень 98 копійок на дванадцять місяців з дня винесення даної ухвали, по 1609 гривень 83 копійки щомісяця, встановивши останній день добровільного виконання 23 січня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області, яка подається через Житомирський районний суд Житомирської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: І.В.Зубчук