Провадження №2/193/471/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

01 листопада 2018 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шумської О.В.

при секретарі Мельниковій Т.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в сел.Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вакулівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю .

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що з 10 лютого 1995 року вона була прийнята в члени колективного сільськогосподарського підприємства «Свердлівське» Софіївського району Дніпропетровської області де працювала різноробочою до 2000 року, а також продовжувала працювати після реорганізації КСП «Свердлівське» в ЗАТ «Марївське» Софіївського району Дніпропетровської області. В цьому ж 1995 році їй було виділено для проживання з послідуючим викупом ? житлового будинку № 20 по вул. Глінки в с. Марївка Софіївського району Дніпропетровської області.

В цьому будинку з лютого 1995 року позивач та її донька стали проживати а з 12 листопада 1998 року позивач там же зареєструвалась, а пізніше з 03 березня 2010 року і її співмешканець ОСОБА_2.

На початку 1996 року даний житловий будинок після сплати коштів було передано позивачу ОСОБА_1 у власність, але ніяких документів не збереглось.

Оселившись в будинку позивач за власні кошти та власними силами зробила в ньому ремонт, відремонтувала та збудувала нові господарчі споруди. В подальшому позивач завела власне господарство, розводила птицю та худобу, вирощувала кожного року продукти харчування на присадибній ділянці домоволодіння, сплачувала кошти РЕМ за постачання електроенергії та земельний податок, проводила добровільне страхування житлового будинку від нещасних випадків.

З моменту її вселення з донькою в будинок до теперішнього часу, крім неї з донькою цим будинком ніхто не користувався, позивач є єдиною хто утримує домоволодіння у сфері свого фактичного впливу.

Відповідно довідки ОКП «Софіївське БТІ» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок № 20 по вул. Глінки в с. Марївка Софіївського району Дніпропетровської області значиться зареєстрованим за колгоспом ім. Свердлова, р№17-79-79.

1/2 житлового будинку № 20 по вул. Глінки в с. Марївка Софіївського району Дніпропетровської області в якому позивач проживає, розташований на не приватизованій присадибній земельній ділянці розміром 0,40 га., за який нею сплачувався земельний податок до виходу на пенсію.

Вартість ? домоволодіння відповідно звіту про оцінку майна розташованого за адресою Софіївський район, с. Марївка, вул. Глінки, 20 від 09 серпня 2018 року, становить 69 575 гривень.

1/2 житлового будинку №20 по вул. Глінки в с. Марївка Софіївського району відповідно технічного паспорта загальною площею 41,9 м2, житловою 26, 2 м2.

Позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/2 житлового будинку № 20, кв. 2 по вул. Глінки в с. Марївка Софіївського району Дніпропетровської області, загальною площею 41,9 м2, вартістю 69 575 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву якою просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник Вакулівської сільської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3ст.211 ЦПК України, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Згідно ч.4ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В ході судового розгляду справи встановлено, що 10 лютого 1995 року ОСОБА_1 була прийнята в члени колективного сільськогосподарського підприємства «Свердлівське» Софіївського району Дніпропетровської області де працювала різноробочою до 2000 року, а також продовжувала працювати після реорганізації КСП «Свердлівське» в ЗАТ «Марївське» Софіївського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.42-43).

В 1995 році ОСОБА_1 було виділено для проживання з послідуючим викупом ? житлового будинку № 20 по вул. Глінки в с. Марївка Софіївського району Дніпропетровської області.

Відповідно довідки ОКП «Софіївське БТІ» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок № 20 по вул. Глінки в с. Марївка Софіївського району Дніпропетровської області значиться зареєстрованим за колгоспом ім. Свердлова, р№17-79-79(а.с.5).

1/2 житлового будинку № 20 по вул. Глінки в с. Марївка Софіївського району Дніпропетровської області в якому позивач проживає, розташований на не приватизованій присадибній земельній ділянці розміром 0,40 га.(а.с.37).

Вартість ? домоволодіння відповідно звіту про оцінку майна розташованого за адресою Софіївський район, с. Марївка, вул. Глінки, 20 від 09 серпня 2018 року, становить 69 575 гривень(а.с.11-31).

1/2 житлового будинку №20 по вул. Глінки в с. Марївка Софіївського району відповідно технічного паспорта загальною площею 41,9 м2, житловою 26, 2 м2.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правиластатті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положеннястатті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у житловому будинку №20, кв. 2 по вул.Глінки в с. Марївка Софіївського району Дніпропетровської області, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст.212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.12,13,81,89,263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вакулівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності за набувальною давністю на 1/2 житлового будинку № 20, кв. 2 по вул. Глінки в с. Марївка Софіївського району Дніпропетровської області, загальною площею 41,9 м2, вартістю 69 575 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропеотровської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Суддя О.В.Шумська