АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року м. Чернівці

справа № 723/546/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Владичана А.І., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

позивач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2017 року, головуючий у першій інстанції ОСОБА_5,

встановила:

ОСОБА_3 у лютому 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

Зазначала, що внаслідок смерті сестри ОСОБА_6 відкрилась спадщина ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

До складу спадщини входить квартира АДРЕСА_1.

Вказувала, що звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Водночас заяву про прийняття спадщини подано онукою спадкодавці ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_7

Посилалася на те, що син спадкодавці ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

ОСОБА_4 не надавалося утримання батькові ОСОБА_8 і бабі ОСОБА_6

Справа №723/546/17

Провадження №22-ц/794/127/2018 рік Головуючий у 1 інстанції Дедик Н.П.

Категорія 39 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Також ОСОБА_4 ухилилася від надання допомоги бабі ОСОБА_6, яка через похилий вік, тяжку хворобу була у безпорадному стані, у липні 2012 року була поміщена до стаціонарного відділення для постійного або тимчасового проживання Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування с.Чудей.

Просила усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_6

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2017 року у позові ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає про незастосування судом першої інстанції положень абз.2 ч.3 ст.1224 ЦК України, ч.1 ст.266 СК України.

Вважає, що судом першої інстанції неповно з»ясовано обставин припинення ОСОБА_4 спілкування з батьком ОСОБА_8 та бабою ОСОБА_6, ухилення від надання допомоги спадкодавці.

Необ»єктивно оцінено покази свідків щодо очікування бабою ОСОБА_6 онуки ОСОБА_4, присутність ОСОБА_4 лише на похороні батька ОСОБА_8

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Відмовляючи ОСОБА_3 у позові про усунення від права на спадкування, суд першої інстанції керувався положеннями ч.3, 5 ст.1224 ЦК України, ч.1 ст.266 СК України та дійшов висновку про недоведеність обставин ухилення ОСОБА_4 від надання допомоги спадкодавці ОСОБА_6 та ухилення ОСОБА_4 від виконання обов»язку щодо утримання спадкодавці ОСОБА_6

На обгрунтування такого висновку суд першої інстанції зазначив про недоведеність потреби спадкодавці ОСОБА_6 отримувати будь-якого виду допомоги від ОСОБА_4, оскільки спадкодавця перебувала у стаціонарному відділенні для постійного або тимчасового проживання Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування с.Чудей на повному державному утриманні, отримувала додаткову допомогу від сестер ОСОБА_3 та ОСОБА_9

Разом з тим суд першої інстанції вважав недоведеними обставини не надання сином ОСОБА_8 належного утримання матері ОСОБА_6 з поважних причин та обов»язку онуки ОСОБА_4 надавати матеріальну допомогу бабі.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Не заслуговує на увагу посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на неповно з»ясування обставин припинення ОСОБА_4 спілкування з батьком ОСОБА_8 та бабою ОСОБА_6, ухилення від надання допомоги спадкодавці.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову ОСОБА_3, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої позивач просила ухвалити судове рішення, є усунення від права на спадкування.

Водночас підставою позову, тобто обставинами, якими ОСОБА_3 обґрунтовувалися позовні вимоги, зазначалися ухилення ОСОБА_4 від утримання спадкодавці ОСОБА_6 та від надання допомоги спадкодавці, яка через похилий вік та тяжку хворобу була в безпорадному стані, батько ОСОБА_8 з поважних причин не міг надавати належного утримання бабі ОСОБА_6

Встановлено, що внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На підставі ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно матеріалів спадкової справи до майна померлої ОСОБА_6 №3/2016, заведеної державним нотаріусом Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області Мицкан Ж.І., вбачається, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7, не заявили про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України (а.с.40).

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч.1ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 статті 1266 ЦК України, передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живі на час відкриття спадщини.

Встановлено, що син спадкодавці ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_8

На підставі ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За змістом ч. 1 ст. 266 Сімейного кодексу України повнолітні внуки, правнуки зобов'язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Частина 6 ст. 1224 ЦК України передбачає, що положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної

громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння

нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для

існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого

невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову

про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є

достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права

на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим

віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно

забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду,

допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність наступних обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи, оскільки лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність обставин не надання сином ОСОБА_8 належного утримання матері ОСОБА_6 з поважних причин та обов»язку онуки ОСОБА_4 надавати матеріальну допомогу бабі.

Судом першої інстанції встановлено, що спадкодавця ОСОБА_6 через похилий вік, тяжку хворобу була у безпорадному стані, зокрема, не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду.

Сином спадкодавці ОСОБА_8 не виконувався обов»язок піклуватися про матір ОСОБА_6

Судом першої інстанції встановлено, що сином спадкодавці ОСОБА_8 не здійснювався догляд за матір»ю ОСОБА_6 у зв»язку із зловживанням спиртними напоями.

З наведених причин спадкодавця ОСОБА_6 перебувала у стаціонарному відділенні для постійного або тимчасового проживання Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування с.Чудей з липня 2012 року по день смерті.

На такі обставини посилалася представник позивача ОСОБА_11 під час розгляду справи судом першої інстанції, вказували свідки ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Разом з тим у матеріалах справи відсутні докази обізнаності ОСОБА_4 про те, що спадкодавця ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги, її необхідності для існування спадкодавця.

З огляду на наведене не можна погодитися з доводами ОСОБА_3, на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо незастосування судом першої інстанції положень абз.2 ч.3 ст.1224 ЦК України, ч.1 ст.266 СК України.

Також судом першої інстанції правильно встановлено недоведеність потреби спадкодавці ОСОБА_6 отримувати допомогу від ОСОБА_4, оскільки спадкодавця перебувала у стаціонарному відділенні для постійного або тимчасового проживання Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування с.Чудей на повному державному утриманні, отримувала додаткову допомогу від сестер ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Крім того, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 пояснили, що за час перебування спадкодавці ОСОБА_6 у стаціонарному відділенні для постійного або тимчасового проживання Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування с.Чудей з липня 2012 року по день смерті остання була належним чином забезпечена доглядом та утриманням.

Обставини, встановлені на підставі показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_15, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_12, ОСОБА_21, ОСОБА_14 щодо очікування бабою ОСОБА_6 онуки ОСОБА_4, присутність ОСОБА_4 лише на похороні батька ОСОБА_8, не дають підстав для висновку про ухилення ОСОБА_4 від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та потреби спадкодавця отримувати допомогу від ОСОБА_4

Ураховуючи наведене рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 29 січня 2018 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді О.О. Одинак

А.І. Владичан