АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року, про зупинення провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про відшкодування витрат,

в с т а н о в и л а :

05.12.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із клопотання, в якому просила зупинити провадження у даній справі до вирішення Подільським районним судом м. Києва справи № 758/15666/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Департаменут будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про скасування наказу та визнання недійсним свідоцтва про право власності на гаражний бокс НОМЕР_1, посилаючись на те, що рішення у справі № 758/15666/16-ц матиме суттєве преюдиційне значення для вирішення даної справи.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2017 року клопотання задоволено, провадження у справі зупинено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме вважає, що розгляд справи про визнання свідоцтва недійсним не перешкоджає розгляду даної справи. До того ж він просить стягнути витрати і на утримання іншого гаражного боксу, право часткової власності на який не оскаржується.

Унікальний номер справи 752/21848/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1892/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шкірай М.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
У відзиві ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з неможливості розгляду даної цивільної справи до вирішення іншої цивільної справи.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи та нормам процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, яка була чинною на час вирішення справи, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 203 ЦПК України, яка була чинною на час вирішення справи, провадження у справі у випадку, встановленому п. 4 ч.1 ст. 201 ЦПК України зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість розгляду.

Необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Обов'язок суду щодо зупинення провадження у справі виникає у разі неможливості розгляду справи до вирішення взаємопов'язаного спору іншим судом в іншій справі. Адже неможливість розгляду справи полягає в тому, що обставини, які підлягають з'ясуванню та мають значення при розгляді конкретної справи, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі, тобто йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є відшкодування витрат за утримання Ѕ частину гаражного боксу НОМЕР_2 та гаражного боксу НОМЕР_1. Тобто, встановленню підлягають такі обставини: які послуги надавалися (електропостачання, водопостачання, охорона тощо), хто був споживачем таких послуг за період, про який йде мова у позовній заяві та хто сплачував кошти за надання таких послуг.

Дані обставини не є предметом дослідження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Департаменут будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказу та визнання недійсним свідоцтва про право власності на гаражний бокс НОМЕР_1. Наслідки недійсності правочину зводяться до позбавлення ОСОБА_2 прав на гаражний бокс НОМЕР_1 та повернення його дійсному власнику, а відшкодування коштів, отриманих за недійсним правочином є предметом самостійного судового розгляду.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про відшкодування витрат і на утримання 1/2 частини гаражного боксу НОМЕР_2, який не є предметом спору у справі, до розгляду якої зупинено провадження у цій справі.

Відтак висновок суду про неможливість розгляду даної справи до вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Департаменут будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказу та визнання недійсним свідоцтва про право власності на гаражний бокс НОМЕР_1 колегія суддів вважає помилковими.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді