Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5170/17 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 2 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №2745170/17 за позовом ОСОБА_2 до Скаківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, третя особа - відділ у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання права власності на земельну частку (пай)

за апеляційною скаргою керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Бердичівської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2018року, ухвалене головуючим суддею Вдовиченко Т.М. у м. Бердичів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Скаківське» орієнтовною площею 2,4485 га на території Скаківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона в 1991 році вступила у члени КСП "Скаківське" Скаківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. З 01.06.1991 її було прийнято на роботу різноробочою, а землю було передано у колективну власність та видано Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Скаківське" з додатком - списком громадян, які мають право на земельну частку (пай). Після звернення до Бердичівської РДА з проханням видати сертифікат на земельну частку (пай) вона отримала усну відмову, оскільки сертифікат на її ім'я не виготовлявся. 12.09.2017 була отримана відповідь Держгеокадасту про те, що вона не включена до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП "Скаківське". На час розпаювання земель КСП «Скаківське» вона була помилково не включена до списку громадян, що мають право на отримання земельної частки (паю). Враховуючи наведене, просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2018 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП "Скаківське", орієнтовною площею 2,4485 га на території Скаківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Не погоджуючись з рішенням суду, керівник Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Бердичівської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилається на порушенням судом норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права. На думку апелянта, ОСОБА_2 не надала до суду належних та допустимих доказів свого членства в КСП на момент розпаювання земель, а також документів підтверджуючих дане розпаювання. Також, судом не досліджено оригінал трудової книжки позивачки, а сам факт прийняття ОСОБА_2 на роботу різноробочою з 1991 року не підтверджує того, що вона була членом колгоспу на момент видачі Державного акту на право колективної власності. Крім того, суд не врахував, що якщо громадянина помилково не внесено до списку - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, до проведення розпаювання і видачі сертифікатів, йому необхідно звернутися до зборів співвласників з питанням щодо внесення. Якщо розпаювання земель вже проведено, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання. Якщо згоди не досягнуто, спір відповідно до чинного законодавства України розглядається тільки в судовому порядку. Однак, позивачем не надано будь-яких доказів стосовно звернення з клопотанням до зборів співвласників з питанням щодо її внесення до списку - додатку. Більш того, при постановленні рішення, суд першої інстанції взагалі не врахував, що права громадян, як співвласників колективної власності на землю, набуваються з дня видачі в установленому порядку Державного акта на право колективної власності на землю з обов'язковим додатком - списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Як наслідок, ОСОБА_2 у списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), доданому до Державного акту, не значиться. За таких обставин, підстави для задоволення позову про визнання права на земельну частку (пай) за позивачкою відсутні. Вважають, що позивачка пропустила строк звернення до суду, так як право на звернення до суду з позовом у неї виникло ще у 1995 році, після видачі КСП «Скаківське» Державного акту на право колективної власності на землю, то трирічний строк позовної давності минув задовго до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Позивачка ОСОБА_2 та третя особа - відділ у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відзив на апеляційну скаргу не подавали.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив скасувати рішення суду і ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 заперечив щодо доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення місцевого суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Позивачка ОСОБА_2, третя особа - відділ у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явились. Останній подав заяву про розгляд справи у відсутності представника Держгеокадастру.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності згаданих учасників справи в порядку ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із положень статі 41 Конституції України, статей 316, 328, 392 ЦК України, статей 2, 3, 5, 6 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та тих обставин, що позивачка, яка з 01 червня 1991 року була прийнята в члени КСП «Скаківське» та працювала в ньому, помилково не було включена до списку громадян-членів КСП «Скаківське», що позбавляє її права на отримання у приватну власність земельної частки (паю).

Погодитись із такими висновками суду першої інстанції неможливо, мотивуючи таким.

Процедура паювання земель визначена Указом Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року /надалі Указ Президента/.

Згідно зі ст. 23 Земельного кодексу (в редакції, що діяла на час розпаювання ) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до положень ч. 2 Указу Президента, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто, процедура паювання земель розпочиналася з передачі відповідних земель з державної власності до колективної шляхом оформлення державного акта на право колективної власності на землю з додаванням до цього акта списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю).

Виходячи із зазначених норм закону, право співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі Державного акта на право колективної власності на землю з обов'язковим додатком - списком громадян, що є членами недержавного сільськогосподарського підприємства.

Як вбачається із матеріалів справи, розпаювання земель КСП «Скаківське» відбулось у 1995 році, тобто Державний акт на право колективної власності на землю даного КСП виданий 04.11.1995. Позивачка ОСОБА_2 не була включена до списку-додатку до названого Державного акту (а.с.10, 49).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції керувався роз'ясненнями п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ», що при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного відповідною місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку (пай).

При цьому поза увагою суду залишилась та обставина, що на підтвердження свого членства в КСП «Скаківське» на момент розпаювання земель КСП та отримання ним Державного акта на право колективної власності на землю, позивачкою не надано відповідних доказів, а відтак і не доведено її право на отримання земельної частки (паю).

Довідка видана Скаківською сільською радою від 02.02.2018 №56 про те, що згідно відомостей та трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 була прийнята в члени КСП «Скаківське» та зарахована на роботу 01.06.1991, а виведена з членів СТОВ «Урожай» та звільнена 18.02.2001 (а.с.26), не може бути прийнята як належний доказ. Інформація викладена у цій довідці щодо прийняття ОСОБА_2 в члени КСП «Скаківське» не підтверджується посиланням на відповідне рішення. В протоколах загальних зборів та засідань правління КСП «Скаківське» с. Скаківка Бердичівського району за 1990-1992 роки рішення про прийняття в члени КСП ОСОБА_2 не виявлено (а.с.48). Запис у трудовій книжці позивачки про те, що вона 01.06.1991 року була прийнята на роботу різноробочою в КСП «Скаківське» не є підтвердженням її членства в даному КСП, а лише доказом її перебування в трудових відносинах з КСП (а.с.9). Крім того, суд звертає увагу на те, що даний запис у трудову книжку внесений на підставі «обліку по оплаті праці», а не відповідного рішення компетентного органу.

Під час апеляційного розгляду справи представник позивача пояснив, що всі докази на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 наявні в матеріалах справи, на підставі яких і слід вирішувати спір, інших доказів надати не може, клопотань не заявляє.

З огляду на викладене, суд вважає помилковим та необґрунтованим висновок місцевого суду щодо наявності правових підстав для визнання за позивачкою права на земельну частку ( пай) із земель колективної власності КСП „ Скаківське" орієнтовною площею 2,4485 га на території Скаківської сільської ради, Бердичівського району Житомирської області.

Рішення суду підлягає скасуванню в порядку п.2 ч.1 ст.376 ЦПК України та ухваленню нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Понесені Прокуратурою Житомирської області витрати по сплаті судового збору у розмірі 960 грн. за подання апеляційної скарги покладаються на позивачку згідно приписів п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Бердичівської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позову ОСОБА_2 до Скаківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, третя особа - відділ у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, про визнання права власності на земельну частку (пай). Стягнути із ОСОБА_2 ( місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1) на користь Прокуратури Житомирської області () 960 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений: 07 листопада 2018 року