Справа № 638/9299/18
Провадження № 2/638/3952/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2018 Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Штих Т.В.

за участі секретаря Тарасової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до комунального підприємства « Жилкомсервіс» дільниця № 5, Харківської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на ? частину приватизованої квартири в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 02.07.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 підприємсто «Жилкомсервіс», дільниця № 5. ОСОБА_1 просила про продовження строку для прийняття спадщини, що відкрилася із смертю її матері ОСОБА_5, та визнання права власності на ? частину приватизованої квартири в порядку спадкування за законом. Квартира розташована за адресою. АДРЕСА_1. До відкриття провадження у справі, яке у відповідності до ч. 1 с. 187 ЦПК України здійснюєтья протягом п»яти днів з дня надходження позовної заяви, ОСОБА_1, подала 06.07.2018 до суду заяву про залучення до участі у справі ще одного відповідача - Харківської міської ради. В якості заінтересованої сторони позивачка просила суд притягти до участі в справі її дітей-Шрамову Єкатерину Євгеновну та ОСОБА_6. Встановивши, що зміст та форма позовної заяви та доданих до неї документів відповідають вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК, суд 11.07.2018 року відкрив провадження у цивільній справі, призначив підготовче засідання. Про цю процесуальну дію була постановлена ухвала, в якій відповідачам були встановлені строки для надання відзиву на позовну заяву та подання доказів, якщо вони заперечують проти обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги. Одночасно с надісланням ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідачам були надіслані копії позовної заяви та доданих документів.

У відповідності до ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданням підготовчого провадження є, зокрема, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та збирання відповідних доказів.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є дітьми позивачки, що вони, як і вона, є спадкоємцями ОСОБА_5 за законо , в результаті ухвалення судового рішення у справі, в них можуть виникнути права та обов»язки, тому їх участь у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є доцільною та процесуально виправданою.

Щодо складу відповідачів, суд зазначає, що в нього немає повноважень на власний розсуд, без заяви позивача змінювати їх склад. Такої заяви від позивача не надійшло.

Відповідачі у справі відзивів на позовну заяву не надали. Треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_7 надали суду письмові заяви в яких просили суд задовольнити позовні вимоги їх матері. Всупереч вимогам ч. 1 ст. 181 ЦПК України аргументів та міркувань на підтримку позову, заяви не містять. Між тим, їх чітка спрямованість та стислисть викладу свідчать про те, що вони виступають в процесі на боці позивача.

Суд визначив, що предметом спору є встановлення додаткового строку для спадкування квартири, але характер спірних правовідносин не обмежується лише спадщиною, а стосується майна, що знаходиться у спільній сумісній власності. Це випливає з позовної вимоги про визнання права власності за позивачкою на ? частину квартири. Для вирішення спору необхідно встановити наступні обставини: час відкриття спадщини; наявність або відсутність заповіту; коло спадкоємців за законом; склад спадкової маси; право власності на спадкове майно на час відкриття спадщини; причини пропущення строку для прийняття спадщини; чи є підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини; чи не будуть порушені прва інших спадкоємців інших черг в разі надання додаткового строку; чи не буде суперечити ухвалення такого рішення правам інших осіб.

В підготовче засідання позивач не з»явилася, подала заяву ,в якій наполягала на призначення справи до судового розгляду. В підготовчому засіданні встановлено, що спір між сторонами не врегулюований. Підстав для залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі немає, підстав для відкладення підготовчого засідання немає.

Ухвалою за результатами підготовчого засідання від 27.07.2018 року було закрите підготовче провадження та призначена цивільна справа до розгляду за позом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця № 5, Харківської міської ради, треті Особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3

В ході судового розгляду встановлені фактичні обставини справи, які полягають в тому, що в 1999 році сім*я позивачки ОСОБА_1, яка складалася, окрім неї, з її матері ОСОБА_8, та дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 набула в результаті приватизації у спільну сумісну власність квартиру № 370, яка розташована за адресою:.м. Харків, пр. Перемоги, 61. ОСОБА_8 21. липня 2009 року померла, відкрилася спадщина, заповіту не залишила. Місцем смерті і місцем відкриття спадщини є с.Слатіно Дергачівського району Харківської області, куди остання виїхала із спадкової квартири в 2007 році. Позивачка на момент смерті ОСОБА_5 надавала їй допомогу, здійснювала догляд її як тіжкохворої людини і практично весь час була з нею. 03.05.2018 року приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області відмовилася прийняти від позивачки заяву про прийняття спадщини, мотивувала її пропуском строку, встановленого ЦПК та рекомендувала звернутися до суду для поновлення цього строку. Позивачка, вважаючи, що її померлій матері належала ? частина квартири, просила суд продовжити їй строк для прийняття спадщини та визнати з нею право власності на зазначену частку. Оскільки, квартира знаходиться на території Шевченківського району міста Харкова, що є в юрисдикції Дзержинського районного суду міста Харкова, то керуючись правилами виключної підсудності, вона звернулася з своїми вимогами саме до цього суду.

З огляду на характер спірних правовідносин для ухвалення рішення по справі підлягать застосуванню такі нормативно-правові акти законодавства України: - ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, що діяла в 1999 році , яка встановлює: «Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).» - ч. с. 368 Цивільного Кодексу України: Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. - ст. 370 ЦК України : 1. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. - ст. 364 ЦК України: Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. - ч. 4 ст. 372 ЦК України : Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. - ч. 1 с. 1221 ЦК України :Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. - ч. 2 ст. 1223 ЦК України: В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, право на спадкування одержують особи, визначені ст.ст. 1261-1265 ЦК України; - ч.1 ст. 1226 ЦК України; Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних умовах. - ч. 1. ст. 1261 ЦК України: У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. - ч. 3 ст. 1268 ЦК України:Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. - ч. 1 с. 1269 ЦК України: Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. - ч. 1 ст.1270 ЦК України :Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. - ч. 3 ст. 1272 ЦК України: За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. - ч. 1 ст. 1277 ЦК України: У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Позивачка ОСОБА_1 стверджувала, що вона мешкає в квартирі з 1982 року, сплачує весь цей час комунальні платежі, проводить косметичні ремонти в квартирі, користується речами матері, зокрема меблями, посудом, білизною, і це є фактичним прийняттям спадщини у вигляді однієї четвертої частини квартири. ОСОБА_1 наполягає на задоволенні позову.

Відповідачі в судове засідання не з*явилися, про час і місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Заяв по суті справі не надали, заперечень проти позовниї вимог з зазначенням доказів на яких вони ґрунтуються не представили.

Навіть попри відсутність заперечень з боку відповідачів проти задоволення позову, суд вважає за необхідне ухвалити рішення на підставі доказів наданих по справі, а не тільки пояснень позивачки. В ході судового розгляду суд не обмежений якими-небудь процесуальними бар*єрами по припустимості доказів або правилами їх оцінювання. Суд приймає підсумовування, яке з цієї точки зору, засноване на незалежній та гнучкій оцінці всіх доказів, що маються, включаючи висновки, що витікають із фактів та пояснеь сторін, Такий підхід випливає з приписів ч. 2 ст.80 ЦПК України, яка визначає, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності да сталої судової практики доказ може випливати з існуючих і в достатній мірі обґрунтованих , чітких і взаємопов*язаних висновків про факти або із аналогічних непротиречивих встановлених фактів.

З огляду на наведене суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та відмови в визнанні права власності на частину квартири. Позивачка вважає, що вона «фактично прийняла спадок», користуючись всіма речами матері. Такий порядок прийняття спадщини мав місце до 01.01.2004 року. Цивільний Кодекс ( в редакції 1963 року) не вимагав від спадкоємців постійного проживання з спадкодавцем. Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 549 встановлював, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З 01.01.2004 року цього недостатньо. Стаття 1268 діючого ЦК встановлює необхідність постійного проживання разом з спадкодавцем. З матеріалів справи, зокрема, Свідоцтва про смерть та довідки з місцяпроживання про склад сім*ї вбачається, що в день відкриття спадщини спадкодавиця та спадкоємиця разом не проживали. Отже немає правової підстави для визнання факту прийняття спадщини за позивачкою де-юре. Між тим, з матеріалів справи вбачається прийняття спадщини де-факто, тобто доказами у справі встановлюється факт здійснення позивачкою дій аналогічним діям власника. Зокрема, закон встановлює, що власність зобов*язує, і власник зобов*язаний нести тягар утримання майна ( ст.ст. 319.322 ЦКУ). Довідка про обчислення та сплату комунальних послуг доводить, що заборгованості по оплаті немає і цю оплату здійснює позивачка. З позовної заяви та письмових пояснень третіх осіб витікає, що квартира знаходиться в користування сім*ї з 1982 року, в 1999 році була приватизована і знаходилася у спільній власності трьох поколінь сім*ї ОСОБА_1. Треті особи на право спадкування не претендують, просять суд задовольнити позовні вимоги позивачки. Суд не може залишити без уваги той факт, що відмова ОСОБА_1 у встановленні додаткового строку для прийняття спадщини буде невиправданим втручанням в сімейне життя, оскільки наведені вище факти свідчать про те, що стосунки в сім*ї є міцними і не ґрунтуються на матеріальній вигоді. Надання додаткового строку для прийняття спадщини не порушить нічиїх прав. Що стосується поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, то суд вважає причину поважною виходячи з того, що позивачка має право на спадкування в першу чергу і ніким це право не оспорюється,що в силу свого уявлення про порядок прийняття спадщини, який не цілковито відповідає встановленому, позивачка не подала заяви своєчасно, але вчиняла дії щодо спадкового майна, які повністю відповідають вимогам закону.

Отже, позивачці суд встановлює додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини. Після набрання рішенням законної сили.

В частині визнання права власності на ? частину квартири суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. В силу статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Отже при спадкуванні в разі смерті одного із власників спільної сумісної власності необхідне визначення частки померлого. Особливості спадкування частки у спільній сумісній власності визначені Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до п. 224 Інструкції нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Отже, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яке і буде об*єктом спадкування. Із змісту ст. 71 Закону України «Про нотаріат», видачі нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою учасників спільної власності, окрім подружжя, законодавство не передбачає. Успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, справа про визначення належної йому частки має вирішуватися в суді. Відповідно до розяснень, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Позивач в даній справі не просить суд визначити частку померлого в спільній сумісній власності, суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, отже виходячи з обраного способу захисту в задоволенні позовних вимог суд відмовляє.

Виходячи з наведеного, суд встановлює, що для отримання спадщини де-юре позивачу необхідно встановити додатковий строк для прийняття спадщини в три місяці , а відсутність цього строку порушує його цивільні права, які існують де-факто. Суд вважає за необхідне роз*яснити позивачу, що для визначення частки померлої у спільному майні, вона повинна звертатися за місцезнаходженням майна у Дзержинський районний суд м. Харкова.

Оскільки правовідносини, які розглядалися у справі відносяться до спільної сумісної власності, отриманої від приватизації квартири, а також до спадкування, суд при вирішенні справи застосував приписи ст. 8 ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду, ст.ст. 368,370.372, 1221,1223,1226, 1261, 1268,1269.,1270,1272, 1277 ЦК України, ст. 71 ЗУ Про нотаріат,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до комунального підприємства « Жилкомсервіс» дільниця № 5, Харківської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на ? частину приватизованої квартири в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_8, померлої 21 липня 2009 року.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати вважати сплаченими позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя : Штих Т.В.