Сарненський районний суд
________________________________________________________________________
Справа № 572/3102/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року Сарненський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді - Рижого О.А.

за участю секретаря судового засідання - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Тутовицької сільської ради про визнання права власності за законом на спадкове домоволодіння,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до Тутовицької сільської ради про визнання права власності за законом на спадкове домоволодіння , посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер чоловік та батько ОСОБА_7, який заповіту не склав. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок 1980 року забудови, розташованого в АДРЕСА_1 та надвірних будівель. На підставі рішення виконкому Сарненської районної ради №183 від 13.09.1989 року було видане свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, який відносився до суспільної групи колгоспний двір, головою двору був ОСОБА_7 Свідоцтво було видане російською мовою. Рівненським бюро технічної інвентаризації 20.09.1989 року був виготовлений технічний паспорт і житловий будинок був зареєстрований на ОСОБА_7 Позивачі вказують, що на день смерті ОСОБА_7 вони проживали у будинку, тому відповідно до ст.1268 ЦК України являються такими, що прийняли спадщину. В зв'язку з зміною вартості спадкового житлового будинку за їхнім замовленням 18.11.2017 року був виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1. Інвентаризаційна вартість якого визначена в сумі 49586 грн. Коли вони звернулися до нотаріуса з заявою про оформлення спадщини після смерті чоловіка та батька ОСОБА_7, їм , нотаріус постановою відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/2 частині житлового будинку, в зв'язку з тим, що станом на 01.07.1990 року спадкове домоволодіння відносилось до соціальної групи колгоспний двір і зареєстрованих в житловому будинку було 7 чоловік. Однак члени колгоспного двору ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовилися від спадкового майна та визнання за ними права власності на частину даного домоволодіння. В зв'язку із введенням в дію Закону України «Про власність» колгоспний двір перестав діяти, а спадщину після смерті ОСОБА_7 вони фактично прийняли. Ішим несудовим шляхом не має можливості визнати право власності за законом після смерті чоловіка та батька на спадковий будинок.

Від позивача ОСОБА_1, яка також представляє інтереси позивача ОСОБА_2 на підставі довіреності №165 від 29.11.2017 року надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просить задоволити.

Від Тутовицької сільської ради надійшла заява, якою в.о. сільського голови С.А. Галушко просить розглянути справу без участі представника сільської ради, заперечень щодо позову не мають, позовні вимоги визнають повністю.

06.02.2018 року ухвалою суду було залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Від третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, від своїх часток в спадщині відмовляються і в подальшому претендувати не будуть.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою

звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 120 ЦК України (редакція 1963 року), колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до практики у справах за позовами про захист права приватної власності, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність", загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Судом встановлено, що 02.08.1989 року на будинок по АДРЕСА_1 був виготовлений технічний паспорт, який був зареєстрований 20.09.1989 року Рівненським бюро технічної інвентаризації за №1-89-89 за ОСОБА_7 На підставі рішення №183 від 13.09.1989 року було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок. Із вказаного свідоцтва та технічного паспорта, вбачається, що право власності на спірний будинок визнано колгоспним двором в цілому, головою якого був ОСОБА_7, при цьому частки не визначені.

Рішенням виконкому Тутовицької сільської ради №646 від 17.12.2008 року змінено поштову адресу на житловий будинок, який належить ОСОБА_7, в АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою №11040 від 06.12.2017 року.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після смерті ОСОБА_7 на майно, яке належало йому на праві власності і на майно, яке він мав право відкрилась спадщина.

Своїм майном, на випадок смерті, ОСОБА_7 не розпорядився, а тому спадкоємство його майна відбулося за законом.

Станом на 1 липня 1990 року в господарстві проживали та були зареєстровані голова двору ОСОБА_7, та члени колгоспного двору ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Тутовицької сільської ради 27.11.2017 року №10869.

Господарство, в якому проживали ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 належало до суспільної групи колгоспний двір, і кожному із них, станом на 1 липня 1990 року, належало по 1/7 частині цього майна колгоспного двору. Однак, заяв про прийняття спадщини не подавали, на спадкове майно та на частки в майні колгоспного двору не претендують, що підтверджується їх письмовими заявами та довідкою, яка була надана нотаріусом про те, що заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_7, подали 30.11.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Заяв від інших спадкоємців, що прав на спадкове майно, прийняття спадщини, відмови від прийняття спадщини, видачі свідоцтв про право на спадщину, станом на 12.01.2018 року до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалися.

На час смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 року разом з ним були зареєстровані і проживали в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Тутовицької сільської ради від 06.12.2017 року за №11040. Позивачі проживали разом з ОСОБА_7 в одному будинку, не відмовилися від своєї частки у майні бувшого колгоспного двору та користувалися цим майном, тому вступили в управління та володіння спадковим майном.

Згідно погосподарської книги №4 об'єкта по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_1, що підтверджується довідкою №1073 від 12.10.2017 року.

Позивачі звернулися в нотаріальну контору з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину і нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи колгоспний двір.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-XII був введений в дію Закон України "Про властність".

Оскільки позивачі на день смерті ОСОБА_7 проживали в будинку, користувалися даним майном, тому їм має належати по 1/2 будинковолодіння, як майно колишнього колгоспного двору. В дану частку входять частина майна колишнього колгоспного двору,частина спадкового майна після смерті ОСОБА_7 та частини майна колишніх членів колгоспного двору, які відмовились від своїх часток на користь позивачів.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що за позивачами слід визнати право власності по 1/2 частині, в порядку спадкування майна за законом, після смерті ОСОБА_7

На підставі викладеного, ст. 120 ЦК України (редакція 1963 року),ст.ст.328, 392, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Тутовицької сільської ради про визнання права власності за законом на спадкове домоволодіння - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за законом по 1/2 частині кожному на садибний (індивідуальний) житловий будинок та надвірними будовами, розташованими в АДРЕСА_1 Рівненської області, після смерті чоловіка та батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя О.А. Рижий