Пр.№ 2/155/360/18
Справа № 155/256/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Горохівський районний суд

Волинської області

в складі: головуючого судді Адамчук Г.М.

при секретарі судового засідання Ревуцькій М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 травня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видано виконавчий напис, згідно якого з нього підлягає стягненню заборгованість в сумі 76429 грн. на підставі договору доручення, посвідченого приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 від 24 березня 2014 року за №195. За умовами п.4.1, 4.2. договору № 195 довіритель за здійснення представництва сплачує повіреному винагороду в розмірі 21000 грн. з грошових коштів, які будуть фактично отримані довірителем у рахунок сплати допомоги, розмір якої зазначено у п.п.1.1 Договору. Обов'язки повіреного визначені в п.1.1 Договору. Свої обовязки повірений за вказаним договором не виконав, а отже права на отримання винагороди не набув. Жодних актів виконаних робіт між сторонами не складалось. Отже між позивачем та відповідачем існує спір про право, а тому на думку позивача, вимоги відповідача не можуть вважатись безспірними, як і вимоги щодо стягнення пені та інфляції, оскільки період заборгованості є надуманим. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати виконавчий напис від 19 травня 2015 року, вчинений нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №1107, таким, що не підлягає виконанню та просить стягнути понесені судові витрати.

Від представника відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, зазначивши, що договір доручення було укладено між позивачем та відповідачем добровільно згідно вимог ЦК України. На виконання договору доручення №195 від 24 березня 2014 року позивач надав відповідачу довіреність №197 на здійснення правової допомоги по аргументації правової позиції щодо отримання рішення суду. Згідно вказаного вище договору доручення позивач мав сплатити відповідачу винагороду в сумі 21000 грн. протягом 20 робочих днів з дати зарахування коштів на банківський рахунок позивача. 22 грудня 2014 року позивачу була сплачена грошова допомога в сумі 41886 грн. На думку представника відповідача умови договору доручення від 24 березня 2014 року зі сторони відповідача виконані в повному обсязі, оскільки мета договору досягнута і гроші позивач отримав. Строк оплати винагороди згідно договору був до 22 січня 2015 року, тобто після спливу 20 днів з дня зарахування коштів на рахунок. Крім того, договір №195 не містить вимоги щодо підписання актів виконаних робіт. Оскільки сума заборгованості є безспірною, була підтверджена відповідними документами, письмові заперечення на вимогу (претензію) позивач не надав, тому він вважає, що виконавчий напис від 19 травня 2015 року підлягає виконанню та в задоволенні позову слід відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином. Причину неявки суд не повідомила, письмові пояснення по справі не надала.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, крім того зазначив, що виконавчий напис видано на підставі договору доручення, який зареєстровано в реєстрі за № 195 від 24.03.14. У п.1.1 договору доручення від 24 березня 2014 року визначено предмет договору (представництво інтересів позивача з питань виконання рішення суду, яке набрало законної сили стосовно недоотриманої одноразової грошової допомоги за фактом настання у позивача інвалідності 3 групи, що сталася внаслідок проходження військової служби у розмірі 41886 грн. Однак станом на 24 березня 2014 року за інформацією позивача жодного рішення, яке б набрало законної сили з вказаних питань не існувало. Також п.2.1 Договору визначені шляхи представництва інтересів. За інформацією позивача відповідач жодних з вказаних дій не вчиняв. Крім того, відсутні будь-які докази, які б стверджували виконання чи дії зобовязань ОСОБА_4 саме згідно вказаного договору доручення, оскільки 24.03.14 позивачем також видавалась довіреність в якій зазначено, що остання видавалась на підставі усного договору. Отже підстав вважати, що отримання коштів в сумі 41886 грн. позивачем відбулось завдяки діям відповідача за договором від 24.03.14 не було. Тому представник позивача, враховуючи, що між сторонами існує спір про право та вимоги у виконавчому написі не є безспірними, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні, яке проводилось у режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві. Додатково пояснив, що позивач 2,5 роки не вчиняв жодних дій відносно виконання виконавчого напису. На час підписання договору доручення рішення суду стосовно недоотриманої одноразової грошової допомоги за фактом настання у позивача інвалідності 3 групи не вступило у законну силу.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 24 березня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір доручення, посвідчений приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №195 (а.с.7). Також вказаного числа ОСОБА_3 видав ОСОБА_4 довіреність в якій зазначено, що остання видана на підставі усного договору. Відповідно до умов договору від 24.03.14 року ОСОБА_4 зобовязується представляти інтереси позивача в державних органах, підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності, судових органах, у правоохоронних органах, прокуратурі та у державній виконавчій службі Міністерства юстиції України з питань виконання рішення суду, яке набрало законної сили стосовно недоотриманої одноразової грошової допомоги за фактом настання у позивача інвалідності 3 групи, що сталася внаслідок проходження військової служби, у розмірі 41886 грн. П.2.1 передбачено порядок виконання зобовязання ОСОБА_4 Як передбачено п.п.4.1, 4.2 договору, ОСОБА_3 за здійснення представництва сплачує ОСОБА_4 винагороду у розмірі 21000 грн. з грошових коштів, які будуть фактично отримані у рахунок сплати допомоги не пізніше 20 робочих днів з дати зарахування коштів на банківський рахунок, чи з дати отримання коштів в інший спосіб. Пунктом 5.1 договору, в разі невиконання п.4.2 передбачено сплата пені в розмірі 2% від загальної суми винагороди за кожен прострочений день.

Як вбачається із довіреності, посвідченої 24 березня 2014 року приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 представляти його інтереси. Довіреність видана без права отримання присуджених майна або грошових коштів та на підставі усного договору. Відомостей про те, що довіреність стосується договору доручення остання не містить (а.с.9-10).

Як вбачається із листа департаменту правового забезпечення Міністерства оборони України від 24 березня 2015 року (а.с.31), на рахунок ОСОБА_3 було перераховано 41886,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 22.12.2014 №317/277.

Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 15 квітня 2015 року отримав від ОСОБА_4 поштове відправлення.

19 травня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 винесено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості відповідно до договору доручення, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 від 24 березня 2014 року за реєстровим номером 195. Строк за який проводиться стягнення з 23 січня 2015 року по 17 травня 2015 року. Вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 станом на 17 травня 2015 року становлять 76429,86 грн. та складаються із суми боргу в розмірі 21000 грн., інфляції - 6931 грн., 3% річних від простроченої суми - 198,49 грн. та пені в розмірі 48300 грн

Як вбачається із супровідного листа від 30 червня 2017 року (а.с.5), Горохівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управліня юстиції у Волинській області надіслав для виконання та відому сторонам постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанні виконавчого напису №1107 від 19 травня 2015 року.

За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

За змістом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану у договорі адресу.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

Статтею 50 Закону визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №207/1587/16.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 ОСОБА_9 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене, з урахуванням приписів ст.. 15, 16, 18 ЦК України, ст.. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Дослідивши надані сторонами документи, суд приходить до висновку, що об'єктивних доказів безспірності вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису, не було. Зокрема, таких доказів не надано суду при розгляді даної справи, оскільки відсутня копія рішення із відміткою про дату набрання рішенням законної сили, відсутні відомості, що позивачу була направлена саме претензія щодо виконання договору доручення, а не будь-яка інша кореспонденція та відсутні докази того, що у позивача виник обов'язок сплачувати винагороду згідно договору доручення. Крім того, жодні докази підтверджуючі вищевказаний факт не надходили і від третьої особи.

Згідно ч1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд при цьому враховує наступне. Позивач факту підписання договору та видачі довіреності 24.03.14 року не оспорює, однак стверджує, що отримані ним кошти в сумі 41886 грн. не є такими, що отримані ним завдяки діям ОСОБА_4 на підставі договору доручення від 24.03.14 року, а отримані виключно завдяки власним діям, а тому у відповідача право на отримання винагороди в розмірі 21000 грн. не виникло. В свою чергу відповідач, заперечуючи проти позову та підтверджуючи право на винагороду в сумі 21000 грн. за п.4.1 договору доручення від 24.03.14 року, не надав суду жодних доказів виконання своїх обов'язків за п.1.1. договору у спосіб визначений п.2.1 договору. Ні відповідач, ні його представник також не надали жодних рішень суду, які б стосувалися вказаного договору доручення. Посилання відповідачем на наявний у справі запит не дає підстав вважати про дії визначені п.п. 1.1, 2.1 Договору доручення. Отже між сторонами вбачається спір про право щодо виконання договору доручення від 24.03.14 року та отримання позивачем коштів саме внаслідок дій відповідача за вказаним договором.

Таким чином, в порушення вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 р., приватний нотаріус 19 травня 2015 року вчинила виконавчий напис без наявності документів, які б підтверджували безспірність заборгованості позивача перед відповідачем.

З огляду на викладене, проаналізувавши докази, які містяться у матеріалах справи у їх сукупності та норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та визнає виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 19 травня 2015 року, зареєстрований у реєстрі за №1107, таким, що не підлягає до виконання.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 закону «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники ОСОБА_10, ОСОБА_9 України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав.

Судом установлено, що відповідач згідно посвідчення №584967 від 13 грудня 2015 року дійсно є ветераном війни учасником бойових дій, однак, суд вважає, що розглядом даної справи не порушуються права відповідача, тому у відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним по справі судові витрати в сумі 704,80 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.256, 266, 267, 509, 526, 530, 598 ЦК України, ст.ст.12, 13, 89, 259, 264-265 ЦПК України, Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 19 травня 2015 року, зареєстрований у реєстрі за №1107, таким, що не підлягає до виконання.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 02 листопада 2018 року.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_9