Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2018 Справа №607/16140/17

02 лютого 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

сторони в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на житловий будинок, загальною пл. 75,3кв.м., житловою пл. 54,3 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_2 Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, у тому числі на будинковолодіння по АДРЕСА_1. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживала разом із ним у спірному будинковолодінні. Інший спадкоємець за заповітом донька ОСОБА_3 спадщини після смерті батька не приймала.

Постановою нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов.

У судове засідання позивачка та їх представник не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшла заява про слухання справи без його участі. Позов підтримує та просить задовольнити.

Представник позивача був присутній у попередньому судовому засіданні 04 січня 2018 року пояснив, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину. Донька ОСОБА_3 спадщини за заповітом після смерті батька не приймала та спадкувати не бажає.

Представник Великогаївської сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заява про слухання справи без їх участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.

Представник Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 та заяву про слухання справи у їх відсутності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 23.05.1956 року.

Згідно довідки Скоморохівської сільської ради за №257 від 29 лютого 2012 року, будинковолодіння по АДРЕСА_1, згідно даних погосподарських книг, станом на 01.07.1990 року рахується як колгоспний двір, членами якого були ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Вказаний факт також підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 30 травня 1987 року, виданим головою виконкому Тернопільської районної ради, з якого вбачається, що дане будинковолодіння є колгоспним двором, який складається із двох членів.

Згідно інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 17.10.2017 року за № 1143, за матеріалами бюро спірне будинковолодіння зареєстроване за головою колишнього колгоспного двору ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 30 травня 1987 року

Відповідно до інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 12.10.2017 року за № 1123, станом на 11.10.2017 року будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Самочинних добудов в перепланувань у будинковолодінні не має.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить по 1/2 частки житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами по АДРЕСА_1 .

Встановлено, що 05 червня 2006 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів все належне йому майно доньці ОСОБА_3, що підтверджується заповітом посвідченим секретарем Скоморохівської сільської ради від 05 червня 2009 року, за реєстровим номером №11.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим Скоморохівською сільською радою Тернопільського району від 09 червня 2009 року.

Згідно довідки Скоморохівської сільської ради за №918 від 07.08.2012 року, на час смерті ОСОБА_2 по даний час в житловому будинку разом з ним проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_1

Вказаний факт також підтверджується довідкою Великогаївської сільської ради Тернопільського району за № 1990 від 11.12.2017 року.

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживала разом із ним.

10 серпня 2012 року донька ОСОБА_2 -ОСОБА_3 подала до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву про те, що спадщини після смерті батька ОСОБА_2 не приймала, на спадкування за заповітом не претендує і звертатись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадини не бажає.

10 серпня 2012 року від імені та інтересах ОСОБА_1, донька ОСОБА_3, подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10 серпня 2012 року державним нотаріусом Тернопільської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на земельну ділянку пл. 2,71 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Скоморохівської сільської ради Тернопільського району.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 31.10.2017 року за №32970/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння після смерті ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

За нормами ст.1261 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу вимог ч. 1 ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з вимогами ст.1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В силу вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_2 за життя залишив заповіт в корить ОСОБА_3.

Донька ОСОБА_3 спадщини після смерті батька не приймала.

Факт не прийняття спадщини ОСОБА_3 підтверджується також її заявою поданою до нотаріальної контори 10 серпня 2012 року, за реєстровим №1099, по те, що спадщини остання не приймала, на спадкування за заповітом не претендує і звертатись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадини не бажає.

Дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2

Інших спадкоємців за заповітом чи за законом не має.

Крім того, ОСОБА_1 частково оформила спадкові права після смерті ОСОБА_2 отримавши 10.08.2012 року свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок у нотконторі не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За змістом вимог ст. 12 ЗУ ''Про власність''( який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ ''Про власність'', володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ''Про практику розгляду цивільних справ про спадкування'', державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, суд вважає, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась на належну йому лише ? частку спірного будинковолодіння, з огляду на наступне.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дане будинковолодіння відноситься до групи двір колгоспника, члена якого були ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Судом встановлено, що станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 кожному на праві приватної власності належить по ? частці спірного будинковолодіння як на частку в майні колишнього колгоспного двору.

Отже, спадщина після смерті ОСОБА_5 відрилась лише на належну йому ? частку будинковолодіння.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею - 75,3 кв.м., житловою площею - 54,3 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 3,4, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 392, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району (вул. Галицька,47, с.Великі Гаї Тернопільського району, ), третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора ( вул. Котляревського,27 м.Тернопіль, )про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання -АДРЕСА_1, податковий номер - НОМЕР_1) право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею - 75,3 кв.м., житловою площею - 54,3 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_2.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Повне судове рішення виготовлено 02 лютого 2018 року.

Головуючий І. М. Черніцька