Провадження №: 2/752/1858/18
29.01.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,
20.09.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачами зазначено, що у їх власності перебуває квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.02.2007 року. 06.10.2011 року у зазначеній квартирі було зареєстровано ОСОБА_3 як сина одного з позивачів. Відповідач за вищевказаною адресою не проживає з моменту реєстрації. Крім того, факт відсутності відповідача за місцем реєстрації підтверджується актами обстеження вказаного житла. Враховуючи той факт, що відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, просили визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти останнього з реєстраційного обліку.
У судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився повторно, направлений судовий виклик за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання, повернуто до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання.
З огляду на викладене, врахувавши думку позивачів, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до ОСОБА_3 позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 01.02.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.
За даними довідки форми № 3 на квартиру АДРЕСА_1 виданої ЖБК «Молодіжний» 08.09.2017 року № 53, у квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 19.04.2007 року як власника квартири, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 19.04.2007 року як онук власника,ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 06.10.2011 року як син власника, (а.с. 6).
За даними актів обстеження вищевказаного житла №8, №9, №10 виданих 05.01.,30.04.,30.08.2017 року, головою правління ЖБК «Молодіжний-4», ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає (а.с. 7).
За правилами статті 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Крім того, правилами статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись в суд з позовом, позивачі стверджують, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає з моменту реєстрації, а саме з 06.10.2011 року.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Так як відповідач відсутній у залі судового засідання, суд не має можливості перевірити достовірність обставин зазначених позивачами, як підстав для задоволення позовних вимог.
Наразі, приймаючи до уваги, що відповідач був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 як син позивача, у квартирі не проживає, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 оскільки факт реєстрації його місця проживання створює перешкоди для використання власником зазначеного приміщення на власний розсуд, чим порушуються його права та інтереси.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 325 ЦК України, ст.ст. 81, 263, 264, 284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржено позивачами до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя К.Г. Плахотнюк