Справа №345/4091/17
Провадження № 2/345/177/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді Кардаш О.І.

при секретарі Заткальницькій Н.І.

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 21.06.2017 року по 24.11.2017 року в сумі 9496 грн. 08 коп.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.07.2017 року був задоволений його позов та вирішено стягнути із ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на його користь заборгованість із заробітної плати за період з 01.09.2012 року по 30.04.2013 року в розмірі 20072,89 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.04.2013 року по 20.06.2017 року в розмірі 88557,48 грн., що загалом становить 108630,37 грн. Однак зазначає, що по сьогоднішній день вказане рішення суду не виконане, на підставі ст. ст. 116,117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток за період затримки розрахунку з 21.06.2017 року по 24.11.2017 року, що становить 9496,08 грн.

В судове засідання позивач надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

З»ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідноізст.116 КЗпПУкраїни при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 з 28 серпня 2010 р. працював на посаді провідного інженера-технолога пресово-кузовного цеху ТзОВ «Львівські автобусні заводи» та 16 квітня 2013 р. був звільнений із займаної посади на підставі п.1 ст.37 КЗпП України за згодою сторін.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.07.2017 року вирішено стягнути з ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період з 01.09.2012 року по 30.04.2013 року в розмірі 20072,89 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.04.2013 року по 20.06.2017 року в розмірі 88557,48 грн., що загалом становить 108630,37 грн. (а.с.4-7).

На підставі зазначеного судового рішення Калуського міськрайонним судом був виданий виконавчий лист та державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження №54607064 (а.с.8).

За умовамист.117 КЗпПУкраїни у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.20, 25постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченоїст.117 КЗпП України. Суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки станом на 24.11.2017 року відповідачем не виплачено належні позивачу при звільненні суми заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.06.2017 року по 24.11.2017 року ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підлягають задоволенню.

Суд приймає до уваги наданий позивачем ОСОБА_1 розрахунок середнього заробітку, оскільки такий не спростований відповідачем. Відповідно до вказаного розрахунку, розмір середнього заробітку за період затримки розрахунку з 21.06.2017 року по 24.11.2017 року становить 9496 грн. 08 коп.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 9496,08 грн. є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 116, 117, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_1 9496,08 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 21 червня 2017 р. по 24 листопада 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ :