Провадження № 2/521/1256/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 січня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Поліщук І.О.,
при секретарі - Бєрової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 користь грошові кошти у розмірі 662 250 гривень, а також судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він позичив ОСОБА_2 гроші у розмірі в розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США, що на час укладання розписки, згідно курсу НБУ ( 16,21) було еквівалентно 405 250 ( чотириста п'ять тисяч двісті п'ятдесят) гривень для придбання автомобіля на ім'я дружини позивача. Однак, до теперішнього часу відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання і борг не повернув, вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Представник позивача надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги, підтримує в повному обсязі просить розглянути справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що 26 грудня 2014 року відповідач ОСОБА_2, під розписку позичив у позивача ОСОБА_1, гроші у розмірі в розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США, що на час укладання розписки, згідно курсу НБУ (16,21) було еквівалентно 405 250 (чотириста п'ять тисяч двісті п'ятдесят) гривень для придбання автомобіля на ім'я ОСОБА_3 (дружини Позивача).
Факт складання боргової розписки та надання відповідачу в борг грошових коштів у розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США своїми поясненнями, що є в матеріалах справи, підтвердив громадянин України ОСОБА_4.
Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від сум. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1046 ЦК України визначає договір позики як реальний. Він не може вважатися укладеним, доки не відбулося передання позичальникові грошей або речей, визначених родовими ознаками, які передбачені договором позики.
На підтвердження зобов'язань відповідача позивачем була надана боргова розписка.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
До сьогоднішнього часу Відповідач не виконав свій обов'язок щодо придбання автомобіля та ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення
Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. В контексті статі 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 6622,50 гривні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України ст.ст. 526, 530, 625, 626, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) грошові кошти у розмірі 662 250 ( шістсот шістдесят дві тисячі двісті п'ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі 6622 (шість тисяч шістсот двадцять дві) гривні 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку в тридцятиденний термін.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 29.01.2018 року.