Справа № 755/975/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2018 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про поновлення цивільної дієздатності фізичної особи,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яку ухвалою судді від 19 січня 2018 року було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Приймаючи до уваги заяву, надіслану на виконання ухвали судді від 19 січня 2018 року, вивчивши матеріали поданої заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною заявою до суду, суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

На сьогодні питання опіки та піклування над повнолітніми особами регулюються Цивільним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від26.05.1999 № 34/166/131/88 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 за № 387/3680) (далі - Правила), а також іншими нормативно-правовими актами з відповідних питань.

Згідно статті 56 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондується із п. 1.4 абз. 1 Правил, органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов'язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1.7 Правил визначено завдання та розподілено повноваження Органів опіки та піклування, які, серед іншого, вирішують питання про встановлення і припинення опіки; ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки; здійснюють нагляд за діяльністю опікунів; вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав осіб, які перебувають під опікою; беруть участь у розгляді судами спорів, пов'язаних із захистом прав осіб, які перебувають під опікою; установлюють опіку над майном у передбачених законом випадках; оформлюють належні документи щодо особи підопічного та щодо майна, над яким установлюється опіка; охороняють та зберігають житло і майно підопічних; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів повнолітніх осіб, які потребують опіки.

Опіка встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці, або за місцем проживання опікуна.

Рішення про встановлення опіки повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування. На кожну особу, яка потребує опіки, органи опіки та піклування складають реєстраційну картку (додаток 1), а також за актом здійснюють опис майна, що їй належить (додаток 2). Управління майном, що належить особам, над якими встановлено опіку, здійснюється опікунами. (пункти 2.4, 2.7, 2.10 Правил)

Згідно положення п. 3.5 Правил, при встановленні опіки (піклування) орган опіки та піклування оформляє на кожного підопічного особову справу із занесенням до неї усіх вищенаведених документів, яка зберігається в органах опіки та піклування за місцем проживання підопічного протягом 75 років.

Пунктом 4.2 Правил визначено право опікуна управляти майном підопічних на користь останніх. Суми, які належать підопічних у вигляді пенсій, переходять у розпорядження опікуна і витрачаються на утримання підопічних. (п. 4.9 Правил)

Крім того, згідно положень п. 5.4, 5.5 Правил, опіка з підстав смерті опікуна припиняється за рішенням органу опіки та піклування. Рішення про припинення опіки виносить орган опіки та піклування.

Так, вивчивши заяву ОСОБА_1 про поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, а також додані до заяви ксерокопії документів, суддею встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2010 року заявника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатним та було призначено маму, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, опікуном ОСОБА_1 Згідно даних ксерокопії свідоцтва про смерть опікун ОСОБА_2 померла 28 вересня 2017 року.

Таким чином, на виконання вимог Правил опіки та піклування, органом опіки та піклування за місцем проживання особи, яка підлягає опіці, в даному випадку заявника ОСОБА_1, не пізніше як у місячний термін з дня повідомлення про смерть опікуна ОСОБА_2 мало бути прийняте рішення про припинення опіки з підстав смерті опікуна та про встановлення опіки, із оформленням особової справи, заведенням реєстраційної картки на особу, яка потребує опіки та із здійсненням опису майна, що їй належить, після чого управління майном, в тому числі і пенсіями, що належить особі, над якою встановлено опіку, буде здійснюватися опікуном.

Разом з тим, відповідно до змісту первинної заяви та уточненої заяви, вищенаведені вимоги діючого законодавства виконано не було, відповідний орган опіки і піклування за місцем проживання заявника не обізнаний про смерть опікуна, органом опіки не прийнято рішення про припинення такої опіки та не вирішено питання щодо внесення змін до особової справи заявника (за її наявності), не прийнято рішення щодо призначення опіки задля забезпечення прав та законних інтересів заявника, в тому числі щодо отримання пенсії, опису та збереження належного заявнику майна до ухвалення рішення суду про поновлення дієздатності чи про відмову у поновленні дієздатності заявника, ураховуючи, що заявник після відкриття спадщини після смерті матері є спадкоємцем першої черги за законом, та у разі наявності у спадкодавця за життя майна на праві власності, щодо такого майна має бути здійснено заходи забезпечення його охорони задля захисту прав заявника.

Крім того, до матеріалів заяви додано ксерокопію Договору № 10-ц/17 про надання правової допомоги від 09 жовтня 2017 року, укладеного між Адвокатським об'єднанням «БІ ЕС БІ ПАРТНЕРС» та клієнтом, громадянкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, предметом якого є представництво та захист прав і законних інтересів племінника клієнта, ОСОБА_1. Однак, законність зазначеного представництва викликає сумнів, з огляду на відсутність в матеріалах заяви будь-яких офіційних документів, на підставі яких було встановлено родинний зв'язок ОСОБА_3 як «тітки» із заявником ОСОБА_1 як «племінником» при укладені договору про надання правової допомоги заявнику щодо поновлення його цивільної дієздатності, ураховуючи також відсутність в матеріалах справи доказів прийняття органом опіки та піклування рішення про встановлення опіки над заявником після смерті його матері, в тому числі за відсутності доказів призначення опікуном заявника громадянки ОСОБА_3

Відповідно до положень ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Таким чином, оскільки досліджувана заява про поновлення цивільної дієздатності фізичної особи як і позовна заява згідно норм діючого процесуального законодавства України підлягає призначенню до судового розгляду, із ухваленням судового рішення за наслідками розгляду заяви по суті її вимог, то відповідно наявні підстави застосувати аналогію закону щодо форми та змісту поданої заяви, зокрема, відповідно до статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, а також щодо наслідків невиконання вимог процесуального законодавства під час звернення із заявою до суду, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, відповідно до положення ч. 7 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України та з урахуванням правил, встановлених для категорії справ окремого провадження, в тому числі справ про поновлення цивільної дієздатності особи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення заяви заявнику, оскільки до матеріалів заяви не додано доказів проведення у досудовому порядку після смерті опікуна заходів забезпечення особистих та майнових прав заявника, як особи, визнаної недієздатним, що мають бути урегульовані шляхом виконання вищенаведених обов'язків органу опіки та піклування за місцем проживання заявника, у передбачені законом строки і порядку, який передує зверненню до суду із заявою про поновлення цивільної дієздатності особи.

На підставі викладеного, керуючись статтями175, 177, 185, 258-261, 293, 294, 300, 353, Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про поновлення цивільної дієздатності фізичної особи - повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я: