Справа №333/6187/17
Пр. №2/333/312/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі у складі головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря Бобко О.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ПАТ «СТ «Іллічівське» про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом звернувся ОСОБА_3 в якому зазначив, що 12.08.2017р. о 14 год. 30 хв. на перехресті вулиць Культурній та вул. Таманської м. Запоріжжя, ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 21065, реєстраційний номер НОМЕР_1, в порушення вимог п.16.11 ПДР України, не надала перевагу в русі автомобілю «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, які рухались по головній дорозі та скоїла з ними зіткнення

Згідно постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.00.2017 р. ОСОБА_4 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. та судовий збір в розмірі 320 грн.

На момент ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «СТ «Іллічівське».

Відповідно до висновку №4982 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 03.10.2017р., вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_3, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди склала 24 291 грн. 50 коп.

Тому вважає що відповідачка повинна виплатити матеріальні збитки завдані під час дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, просив лише одне, щоб суд врахував пенсійний вік відповідачки.

Представники третьої особи ПАТ «СТ «Іллічівське» в судове засідання не зявився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. За даних обставин суд вважав за можливе провести судовий розгляд справи за правилам ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові докази у справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12.08.2017р. о 14 год. 30 хв. на перехресті вулиць Культурній та вул. Таманської м. Запоріжжя, ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 21065, реєстраційний номер НОМЕР_1, в порушення вимог п.16.11 ПДР України, не надала перевагу в русі автомобілю «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, які рухались по головній дорозі та скоїла з ними зіткнення

Згідно постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.00.2017 р. ОСОБА_4 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. та судовий збір в розмірі 320 грн. (а.с. 4)

На момент ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «СТ «Іллічівське».

Відповідно до висновку №4982 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 03.10.2017р., вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_3, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди склала 24 291 грн. 50 коп.

Відповідно до частини 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі в тексті - Постанова) особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Частини 1 та 2 ст. 1187 ЦК України передбачають, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1192 ЦК України передбачає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Згідно частин 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Аналізуючи матеріали справи у сукупності, суд вбачає причинний зв'язок між порушенням відповідачем ОСОБА_4 правил дорожнього руху, та спричиненням позивачу матеріальних збитків у вигляді пошкодження належного йому автомобіля.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки у відповідача ОСОБА_4 перед позивачем існує грошове зобов'язання із відшкодування шкоди завданої ДТП.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 майнової шкоди у розмірі грн. 24 291 грн. 50 коп. є законними та обґрунтованими.

Оскільки зазначений позов задоволений, судовий збір в розмірі 640 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України та розмір витрат на оплату залученого експерта у сумі 1300 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У звязку із зазначеним та керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 133, 244-245,280 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ПАТ «СТ «Іллічівське» про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, яка мешкає: 69027, м. Запоріжжя, вул. Серафимовича/Ангарна, буд. 29/9 на користь ОСОБА_3, який мешкає: 49106, АДРЕСА_1 майнову шкоду у розмірі 24 291 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, яка мешкає: 69027, м. Запоріжжя, вул. Серафимовича/Ангарна, буд. 29/9 на користь ОСОБА_3, який мешкає: 49106, АДРЕСА_1 судові витрати у справі в розмірі 1940 грн., які складаються з судового збору у розмірі 640 грн. та витрат за проведення експертного дослідження у розмірі 1300 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Ю.Р. Піх