ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1101/18 Номер провадження 22-ц/814/136/18Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бутенко С.Б.

суддів: Обідіної О.І., Чумак О.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 липня 2018 року у складі судді Зоріної Д.О. по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», за участю третьої особи - ОСОБА_3, про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» 29107,70 грн. страхового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 15 листопада 2017 року близько 13 год. 30 хв. на вул. Леонова у м. Кременчуці Полтавської області сталася ДТП за участю забезпеченого договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобілю ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачеві автомобіль «Renault Master» державний номерний знак НОМЕР_1. Вартість завданого матеріального збитку становить 29107,70 грн. Водії-учасники ДТП скористалися своїм правом та спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке в установленому порядку було подане страховику ПрАТ «СК «АХА Страхування», проте у здійсненні страхового відшкодування відповідачем йому безпідставно відмовлено.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 29107 грн. 70 коп.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. понесених судових витрат на оплату судового збору.

В апеляційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Апеляційного суду Полтавської області, представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог до АТ «СК «АХА Страхування» відмовити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «СК «АХА Страхування» понесені судові витрати у зв'язку із поданням апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що подія, яка сталася 15 листопада 2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу, не є страховим випадком, оскільки відсутні підстави цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_3, вину якої у ДТП не встановлено. Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Суд не врахував, що в процесі врегулювання заявленої позивачем події відповідач не здійснював самостійного встановлення наявності або відсутності вини, а лише констатував факт відсутності документу, яким передбачено підтвердження наявності цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу. Складений учасниками ДТП «Европротокол» не відповідає Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженої Протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 р. № 274/2011 та не є належним доказом по справі. Крім того, відсутня схема для Европротоколу, яка б передбачала можливість визначити вину при відсутності безпосереднього зіткнення транспортних засобів. Судом також було порушено норми процесуального права в частині вірного визначення підсудності вирішення даної справи, яка на думку заявника мала розглядатись за місцезнаходженням юридичної особи - відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що знаходиться у Подільському районі м. Києва.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Полтавської області ліквідовано, утворено Полтавський апеляційний суд.

У порядку, встановленому частиною 5 статті 31 ЦПК України, цивільну справу (єдиний унікальний номер 537/1101/18) передано до новоствореного Полтавського апеляційного суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, ухвалою від 24 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт перший частини першої статті 374 ЦПК).

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що 15 листопада 2017 року близько 13 год. 30 хв. на вул. Леонова у м. Кременчуці Полтавської області під час руху від автомобілю ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 від'єдналось колесо, яке потрапило на смугу зустрічного руху, де зіткнулося з автомобілем «Renault Master» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4 від 19.01.2018 р. вартість матеріального збитку власнику автомобіля «Renault Master» державний номерний знак НОМЕР_1 складає 29107,70 грн.

На час вказаної події цивільно-правова відповідальність власника автомобілю ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ «СК «АХА Страхування» (поліс № АК/7862641).

У відповідності до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на місці події водіями спільно було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому водій забезпеченого автомобілю ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 визнала свою вину у спричиненні ДТП.

16 листопада 2017 року ОСОБА_2 заявлено ПрАТ «СК «АХА Страхування» про настання страхового випадку, проте у виплаті страхового відшкодування страховиком йому відмовлено з тих мотивів, що в заявленій події відсутня можливість встановлення факту настання цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_3 та її вини (у формі умислу або необережності) в заподіянні шкоди, оскільки вона не мала можливості передбачити шкідливі наслідки своїх дій під час здійснення руху свого автомобіля, а отже, є невинуватою у завданні пошкоджень автомобілю «Renault Master», р.н. НОМЕР_1, про що позивача поінформовано листом за вих. № 1940/17/21 від 05.12.2017 р.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» відповідає за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом, в межах ліміту відповідальності страховика, що на підставі пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та пункту 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 на час настання страхового випадку становить 50 000 гривень на одного потерпілого.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункт 3 частини 1 статті 988 ЦК).

Згідно статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що майнову шкоду позивачеві спричинено внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - під час експлуатації забезпеченого автомобілю ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_2, що визнано учасниками ДТП та підтверджено спільним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду й не спростовано відповідачем по справі.

За змістом частин 2 та 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.

Заперечуючи наявність підстав цивільно-правової відповідальності володільця забезпеченого транспортного засобу, відповідач в установленому законом порядку не довів суду, що від'єднання колеса під час експлуатації забезпеченого автомобілю та його зіткнення з автомобілем позивача, що рухався по зустрічній смузі, сталося внаслідок непереборної сили або протиправних дій потерпілого, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

За Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу (пункти 1.5., 2.3.).

Отже, забезпечення безпеки дорожнього руху, належного технічного стану автомобілю покладається на водія забезпеченого транспортного засобу, тому доводи відповідача щодо об'єктивної неспроможності водія ОСОБА_3 передбачити шкідливі наслідки своїх дій під час здійснення руху свого автомобіля та відсутності її вини, як підстава звільнення від цивільно-правової відповідальності, ґрунтуються на хибному сприйнятті обставин справи та власному тлумаченні норм матеріального права.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України на кожну сторону покладається обов'язок доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України.

Суд оцінює надані сторонами та іншими учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності (статті 77-80, 89 ЦПК).

Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 33.2 статті 33 Закону № 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про ДТП без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Отже, для отримання страхової виплати за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого.

У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону (такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, провадження № 14-178 цс 18).

Судом встановлено, що учасники ДТП, яка мала місце 15 листопада 2017 року, скористалися своїм правом на спрощене врегулювання дорожньо-транспортної пригоди та склали спільне повідомлення (Європротокол), в якому погодили, що механічні пошкодження автомобілю «Renault Master» державний номерний знак НОМЕР_1, що належить потерпілому ОСОБА_2, заподіяні внаслідок влучення колеса, яке від'єдналося від забезпеченого відповідачем автомобілю ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_2.

Вказане повідомлення складене на спеціальному бланку, зразок якого затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 р. № 274/2011, та за встановлених обставин справи не суперечить вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у бланку Повідомлення (Європротоколу) відповідного пояснення до схеми ДТП щодо таких обставин події не свідчать про неналежність даного доказу та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведені приписи та встановлені судом фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи ПрАТ «СК «АХА Страхування» про те, що вказана ДТП не є страховим випадком, і що повідомлення про неї, складене відповідно до Закону № 1961-IV, не може підтверджувати вини володільця забезпеченого транспортного засобу у пошкодженні автомобілю позивача.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страховик, керуючись нормами Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (абзац перший пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV).

Відмова у здійсненні страхового відшкодування може мати місце лише з підстав, визначених статтею 37 Закону № 1961-IV.

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови (пункт 37.2 статті 32 Закону № 1961-IV).

По справі встановлено, що відмова ПрАТ «СК «АХА Страхування» у виплаті потерпілому ОСОБА_2 страхового відшкодування не ґрунтується на жодній із передбачених статтею 37 Закону № 1961-IV підстав, не враховує оформлення учасниками спільного повідомлення про ДТП, її фактичні обставини та є неправомірною.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з рішенням суду першої інстанції про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «АХА Страхування» страхового відшкодування на користь позивача ОСОБА_2 у розмірі заподіяної внаслідок ДТП шкоди.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом правил підсудності, оскільки відповідно до частини 6 статті 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи, за вибором позивача можуть пред'являтися також за місцем заподіяння шкоди, що в даному випадку знаходиться в межах територіальної юрисдикції (підсудності) Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Встановлено, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»- залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя /підпис/ С.Б. Бутенко

Судді: /підпис/ О.І. Обідіна

/підпис/ О.В. Чумак

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Полтавського

апеляційного суду С.Б. Бутенко