Дата документу 02.11.2018
Справа № 320/4775/18
Провадження № 2/320/3024/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Редько О.В.
за участі секретаря судового засідання Колеснікової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті-Оптіма» про визнання договору недійсним та стягнення коштів,
Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ТОВ «Сіті-Оптіма» про визнання договору № 001264 від 05.05.2017, укладений між ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Сіті-Оптіма» недійсним та стягнення з відповідача ТОВ «Сіті-Оптіма» на її користь 5 454,00 грн., сплачених нею згідно договору № 001264 від 05.05.2017, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Сіті-Оптіма». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у звязку з хворобою їй були необхідні кошти на лікування, у газеті «Курєр» вона побачила оголошення про надання кредитів, де було вказано декілька номерів телефонів. Вона зателефонувала по номеру телефону вказаному в оголошенні та їй повідомили, що для отримання кредиту їй необхідно було зявитись до їх офісу, який розташований у м. Запоріжжя по вул. Дзержинського, 3 а, 4 поверх, кімната 403. Коли вона приїхала до їх офісу, їй повідомили, що їй необхідно укласти з ними договір та потім сплатити вступний внесок після чого їй відразу ж будуть надані кошти у кредит. 05.05.2017 року, вона уклала договір з ТОВ «Сіті-Оптіма» № 001264 про надання безвідсоткової позики, у якому було зазначено суму позики 100 000,00 грн., відповідно до пункту 1.1 статті 1 Договору підприємство за згодою Учасника зобовязується вчинити від його імені певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у Додатку № 1 до даного Договору, на підставі ст. 1046, 1048 Цивільного кодексу України та на умовах діяльності програми «Актив Київ», надалі за текстом Програма, що-міститься в Додатку даного Договору, який є невідємною частиною цього договору, у тому числі: а) організовувати та проводити розподіл Фонду Учасників, здійснити надання безвідсоткової позики на користь Учасника за рахунок Фонду Учасників; б) надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені Сторонами у порядку та в строки, передбачені цим Договором та Додатками до нього. Після укладення вищезазначеного договору вона сплатила 3 000,00 грн. на користь ТОВ «Сіті-Оптіма», що підтверджується банківською квитанцією № 23 від 05.05.2017 року, після цього її запевнили, що через декілька днів їй буде надано позику. Через декілька днів вона зателефонувала до компанії в якій їй обіцяли надати позику, та повідомила, що вона досі не отримала грошей у позику. На що їй було повідомлено, що вона повинна сплати ще гроші та їй відразу ж будуть надані гроші у позику. Після чого 12.05.2017 року вона сплатила на користь ТОВ «Сіті-Оптіма» 2 400,00 грн. Така ж ситуація продовжувалась надалі, їй повідомляли, що вона повинна сплатити ще внески та відразу ж отримає грошові кошти у позику. Отже нею у травні 2017 року на користь ТОВ «Сіті-Оптіма» було сплачено: 05.05.2017 року 3 000,00 грн. та 30,00 грн. комісії банку, що підтверджується квитанцією банку від 05.05.2017 року № 23; 12.05.2017 року 2 400,00 грн. та 24,00 грн. комісії банку, що підтверджується квитанцією банку від 12.05.2017 року № 12375458. Отже загалом за цим договором № 001264 від 05.05.2017 нею на користь ТОВ «Сіті-Оптіма» було сплачено 5 400,00 грн. та 54,00 грн. банківських послуг. Після здійснення цих платежів гроші у позику їй так і не було надано. Отже вищенаведений договір про надання безвідсоткової позики, є на її думку недійсним, оскільки його було укладено з використанням нечесної підприємницької практики та під впливом обману. Особа, яка діяла від імені ТОВ «Сіті-Оптіма», умисно ввела її в оману, щодо дійсної суті правовідносин, що виникли внаслідок укладення оскаржуваного договору.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, за змістом якого відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Підстави недійсності правочину визначено статтею 215 ЦК України.
Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правові наслідки вчинення правочину під впливом обману визначено статтею 230 ЦК України.
Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.
Згідно із положеннями частини 1, пункту 7 частини 3, частини 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших 5; споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції чи послуг.
Крім того, вищевказаним законом також задекларовано недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.
Отже її дійсним наміром було отримання грошей у сумі 100 000,00 грн. у безвідсоткову позику, у звязку з чим вона і звернулась до відповідача представник якого запевнила її що для отримання безвідсоткової позики в розмірі 100 000,00 грн. необхідним є укладення договору, а також сплати відповідну суму внеску у фонд учасників програми. Як вбачається з тексту договору від 05.05.2017 року № 001264 укладеного з ТОВ «Сіті-Оптіма» не було конкретизовано, які саме певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики. При цьому, умовами Договору № 001264 від 05.05.2017 укладеного з ТОВ «Сіті-Оптіма» чітко передбачено, що безвідсоткова позика надається за рахунок фонду Учасників програми, який формується за рахунок їх внесків. Отже на цей час їй так і не було видану позику в розмірі 100 000,00 грн.
Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають па вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів.
Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові Верховного Суду України від 23 травня 2012 року у справі № 6-35 цс 12, у разі якщо споживач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, а суб'єкт підприємницької діяльності без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності відповідної системи, укладений між сторонами договір не є угодою про посередницьку діяльність; діяльність підприємця з реалізації такої системи є такою, що вводить споживача в оману.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на зміст спірних правовідносин, вбачається що Договір укладений між нею та ТОВ «Сіті-Оптіма» від 05.05.2017 року № 001264 не були спрямовані на настання реальних правових наслідків у вигляді надання безвідсоткової позики, а укладалися з метою участі її у програмі «Актив Київ» та сплати нею відповідних внесків до фонду даної програми з метою його подальшого розподілу для створення видимості надання позик.
Отже з цього вбачається, що вищевказаний розподіл коштів учасників програми «Актив Київ» являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми. Вважає, що вищевказаний договір було укладено нею під впливом обману, з використанням нечесної підприємницької практики відповідача. Такий договір порушує її споживчі права, оскільки його укладення спрямовано не на задоволення її, потреб в отриманні позики, а з метою сприяння розвитку пірамідальних схем. Вважає зазначений договір недійсним в силу частини 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.
Відповідно посвідчення виданого Мелітопольським УСЗН серія Б № 489019 вона є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, та звільнена від сплати судового збору.
На підставі викладеного позивач просить визнати договір № 001264 від 05.05.2017, укладений між ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Сіті-Оптіма» недійсним та стягнути з відповідача ТОВ «Сіті-Оптіма» на її користь 5 454,00 грн., сплачених нею згідно договору № 001264 від 05.05.2017, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Сіті-Оптіма».
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 червня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач в судове засідання не зявилася, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив та відзиву на позовну заяву не надав.
Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 05.05.2017 року між сторонами по справі був укладений Договір № 001264 про надання безвідсоткової позики, в якому зазначено суму позики 100 000,00 грн., відповідно до пункту 1.1 статті 1 Договору, підприємство за згодою Учасника зобовязується вчинити від його імені певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у Додатку № 1 до даного Договору, на підставі ст. 1046, 1048 Цивільного кодексу України та на умовах діяльності програми «Актив Київ», надалі за текстом Програма, що-міститься в Додатку даного Договору, який є невідємною частиною цього договору, у тому числі: а) організовувати та проводити розподіл Фонду Учасників, здійснити надання безвідсоткової позики на користь Учасника за рахунок Фонду Учасників; б) надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені Сторонами у порядку та в строки, передбачені цим Договором та Додатками до нього /а.с.8-11/.
Однак з матеріалів справи випливає, що у порушення вказаних вимог договору кредиту, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.
05.05.2017 року, ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сіті-Оптіма» сплачено 3 000,00 грн. та 30,00 грн. комісії банку, що підтверджується квитанцією банку від 05.05.2017 року № 23 /а.с.13/.
12.05.2017 року, ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сіті-Оптіма» сплачено 2 400,00 грн. та 24,00 грн. комісії банку, що підтверджується квитанцією банку від 12.05.2017 року № 12375458 /а.с.12/.
Отже загалом за цим договором № 001264 від 05.05.2017 ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сіті-Оптіма» було сплачено 5 400,00 грн. та 54,00 грн. банківських послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відровідно до ст. 627 ЦК України, закріплено принцип свободи договору, за змістом якого відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Підстави недійсності правочину визначено статтею 215 ЦК України.
Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є неправомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Правові наслідки вчинення правочину під впливом обману визначено статтею 230 ЦК України.
Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.
Згідно із положеннями частини 1, пункту 7 частини 3, частини 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших ;споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції чи послуг.
Крім того, вищевказаним законом також задекларовано недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.
Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають па вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів.
Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові Верховного Суду України від 23 травня 2012 року у справі № 6-35 цс 12, у разі якщо споживач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, а суб'єкт підприємницької діяльності без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності відповідної системи, укладений між сторонами договір не є угодою про посередницьку діяльність; діяльність підприємця з реалізації такої системи є такою, що вводить споживача в оману.
Таким чином, судом встановлено, що наміром ОСОБА_1 було отримання грошових коштів у сумі 100 000,00 грн. у безвідсоткову позику на лікування, а Договір укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Сіті-Оптіма» від 05.05.2017 року № 001264 не був спрямований на настання реальних правових наслідків у вигляді надання безвідсоткової позики, а укладався з метою участі ОСОБА_1 у програмі «Актив Київ» та сплати нею внесків до фонду даної програми з метою його подальшого розподілу для створення видимості надання позик. Відповідач порушив свої зобовязання за договором № 001264 від 05.05.2017 року, не надавав позивачу безвідсоткової позики, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума сплачених грошових коштів ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сіті-Оптіма» в розмірі 5 400,00 грн. та 54,00 грн. банківських послуг.
ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням виданим Мелітопольським УСЗН серія Б № 489019 /а.с.7/.
Оскільки, позивач при звернені до суду, звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 265, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 203, 204, 229, 626, 627 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті-Оптіма» про визнання договору недійсним та стягнення коштів задовольнити.
Визнати недійсним договір № 001264 від 05.05.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті-Оптіма».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті-Оптіма» на користь ОСОБА_1 суму сплачену згідно договору № 001264 від 05.05.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті-Оптіма» в розмірі 5 454 /пять тисяч чотириста пятдесят чотири/ гривні 00 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті-Оптіма» на користь держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Повне судове рішення складено 02.11.2018.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду: ОСОБА_2