Справа №717/1100/18
05 листопада 2018 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Туржанського В.В.,
при секретарі: Тихоненко І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житлом.
Позивачка ОСОБА_1 подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить, ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: Чернівецька область, Кельменецький район, смт. Кельменці, вул. Бесарабська, 147.
Третя особа на боці позивачки: ОСОБА_3
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що ОСОБА_2 не живе у житловому будинку №147 по вулиці Бесарабська в смт Кельменці з 2007 року. ОСОБА_2 живе закордоном. ОСОБА_2 є племінником позивачки. У будинку №147 по вулиці Бесарабська в смт Кельменці живе мати заявниці ОСОБА_4.
Представник позивачки ОСОБА_5 у судове засідання не зявився.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позов та поянила, що протягом багатьох років ОСОБА_2 не живе в смт Кельменці у будинку №147 по вулиці Бесарабська. ОСОБА_2 виїхав до своєї матері.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а саме повістку було завчасно доставлено до зареєстрованого місця проживання відповідача і не вручено через його відсутність за такою адресою, відповідач не зявилася в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивачка не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 з 28 травня 2018 року є власником ? частини житлового будинку, який розташований по вулиця Бесарабська, 147 смт. Кельменці Кельменецького району Чернівецької області. Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 травня 2018 року зареєстровано в реєстрі за № 1086. Власником іншої частини є ОСОБА_3
У вищевказаному житловому будинку зареєстрований ОСОБА_2, який протягом кількох років не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказана обставина стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 18 травня 2018 року, показаннями свідка ОСОБА_6
У матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували, що відповідач не проживає у спірному житлі з поважних причин.
Таким чином, між сторонами склалися житлові правовідносини.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР (далі ЖК УРСР), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Частина 4 ст. 156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом для членів сімї, які припинили сімейні відносини з власником будинку.
Згідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.
Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.
Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сімї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сімї на користування цим будинком.
Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих обєктів, Закон не передбачив при переході прав і обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) (на відміну від договору найму (оренди) житла ст. ст. 810, 814 ЦК України) .
Частина 4 ст. 156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сімї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Таким чином, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.
Згідно з положеннями ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Договір про користування будинком між сторонами, а також між відповідачем ОСОБА_2 . та попереднім власником цього житла не укладався. Відповідач не надав суду доказів, які б стверджували, що такий договір був укладений.
За таких обставин, суд вважає, що припинення права власності ОСОБА_7 на спірний будинок за відсутності відповідного договору з новим власником за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст.ст. 150, 156 ЖК України припиняє право відповідача на користування цим житлом.
Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_2 втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 147 по вулиці Бесарабська у смт. Кельменці Кельменецького району Чернівецької області, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.
Враховуючи викладене вище, на підставі ст.29, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 156 ЖК УРСР, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, про визнання таким, що втратив право користування житлом задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком, який розташований в смт. Кельменці Кельменецького району Чернівецької області вулиця Бесарабська, 147.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири гривні) 80 (вісімдесят) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Це заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду складено 05 листопада 2018 року.

Суддя: