2/465/371/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

06.11.2018 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі- Цунівській А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про виділення часток у спільній сумісній власності, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить виділити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/5 частки за кожним у праві власності на квартиру №7 в будинку №30 на вул. В.Великого у м.Львові. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що сторони, а також ОСОБА_6., приватизували на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1, що у місті Львові, загальною площею 29,50 кв.м. Між тим, після смерті одного із співвласників квартири ОСОБА_6, його частку успадкували позивач ОСОБА_2 в розмірі 1/15 частки квартири та відповідач ОСОБА_5 в розмірі 2/15 частки. Виділити частки у позасудовому порядку сторонам не вдається, а тому позивач змушений звернутись до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'являвся, однак останній подав до суду письмову заяви, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідачів.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із свідоцтвом про право власності на квартиру від 13.10.1999 року квартира №7 в будинку №20 на вул. В.Великого у м.Львові, належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом ВММ №298316 від 12.01.2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.02.2010 року, позивач ОСОБА_2 отримав у спадок 1/15 частки квартири №7 в будинку №20 на вул. В.Великого у м.Львові, яка належала ОСОБА_6

Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ВММ №298318 від 12.01.2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.02.2010 року, відповідач ОСОБА_5 отримала у спадок по 2/15 частки квартири №7 в будинку №20 на вул. В.Великого у м.Львові, яка належала ОСОБА_6І

Частиною 1 ст.355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною 1 ст.369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ч.3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Відповідно до ч.5 ст. 357 ЦК України поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з рівності часток, відсутністю обставин, які б давали підстави для відступлення рівності часток, збільшення чи зменшення їх розміру, враховуючи що співвласників майна є двоє осіб, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та визначити, що позивачу та відповідачам у квартирі №7 в будинку №20 на вул. В.Великого у м.Львові належить по 1/5 частці.

У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яке на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відтак, суд погоджується із такими вимогами, оскільки це буде відповідати інтересам сторін. Таким чином, позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 1/5 частці у праві власності на квартиру №7 в будинку №20 на вул. В.Великого у м.Львові.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Мартьянова С.М.