Ухвала

26 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 524/5897/17

провадження № 61-45923ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 липня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінивши його з 1 500,00 грн щомісячно на 6 000,00 грн щомісячно та додаткові витрати з 1500,00 грн на 6 000,00 грн, починаючи з дня набрання суду рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено розмір додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які утримуються із ОСОБА_2 за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 грудня 2015 року на користь ОСОБА_1, збільшивши їх з 1 500,00 грн на 2 500,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В частині збільшення розміру стягуваних аліментів відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 липня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати указані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у даній справі відповідно до пункту 6 частини першої статті 176 ЦПК України становить 108 000,00 грн (4 500,00 грн + 4 500,00 грн ? 12 місяців), що є меншим ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200,00 грн).

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною і при цьому враховує предмет позову, ціну позову та характер правовідносин, у яких виник спір.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 липня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 19 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та додаткових витрат на дитину відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак