Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 214/7652/15-ц

провадження № 61-22617св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі -

ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що28 липня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 18 240 грн зі сплатою процентів за його користування у розмірі 17,99 % річних, строком на 36 місяців, а остання зобов'язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти.

ОСОБА_4 належним чином не виконувала умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 21 вересня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі

28 482 грн 69 коп., яка складається з: 17 854 грн 14 коп. - заборгованості за кредитом; 3 374 грн 36 коп. - заборгованості за процентами; 4 854 грн 19 коп. - заборгованості за комісією за користування кредитом; 2 400 грн - штрафу.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Альфа-Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 28 482 грн 69 коп. у рахунок погашення заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором

від 28 липня 2014 року.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року у складі судді Попова В. В. позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 липня 2014 року суму заборгованості у розмірі 28 482 грн 69 коп., яка складається з: 17 854 грн 14 коп. - заборгованості за кредитом; 3 374 грн 36 коп. - заборгованості за процентами;

4 854 грн 19 коп. - заборгованості за комісією за користування кредитом;

2 400 грн - штрафу. Вирішено розстрочити виконання судового рішення в частині стягнення заборгованості строком на шістдесят місяців шляхом стягнення суми боргу з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» рівними частками по 474 грн

71 коп. щомісяця. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 належним чином не виконувала умов кредитного договору, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 28 482 грн 69 коп., яка підлягає стягненню. Крім того, з урахуванням вимог статей 217, 373 ЦПК України 2004 року, суд першої інстанції вирішив розстрочити виконання судового рішення в частині стягнення заборгованості строком на шістдесят місяців з підстав того, що ОСОБА_4 перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, у зв'язку з тим, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, її чоловік отримує невелику заробітну плату, хворіє, тому вказане свідчить про те, що у відповідача наявні обставини, що будуть утруднювати виконання рішення суду.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» задоволено. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року

в частині розстрочення виконання судового рішення строком на шістдесят місяців шляхом стягнення суми боргу з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» рівними частками по 474 грн 71 коп. щомісяця скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про розстрочення виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана за заявою державного виконавця або за заявою сторони та за наявності для цього виключних обставин, тобто обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї) або роблять його неможливим у строк, встановлений судовим рішенням чи загальними правилами примусового виконання у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання. За своїм змістом розстрочка виконання рішення застосовується у виключних випадках та розстрочено може бути виконання рішення суду, яке не було ухвалено у зв'язку з невиконанням зобов'язань зі сплати періодичних платежів. Кредитні зобов'язання є зобов'язаннями боржника щодо періодичного повернення взятого кредиту протягом певного строку або шляхом встановлення певних періодичних платежів. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року стягнута сума за порушення відповідачем зобов'язання зі сплати періодичних платежів за кредитним договором, що свідчить про неможливість сплати боржником періодичних платежів. За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо розстрочення виконання судового рішення в частині стягнення заборгованості строком на шістдесят місяців шляхом стягнення суми боргу з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» рівними частками по 474 грн 71 коп. щомісяця є помилковим.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 в особі

представника - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не повідомив її про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відзив на касаційну скаргу сторонами не подано.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У пункті 5 частини першої статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

За змістом частин першої, третьої статті 74 ЦПК України 2004 року судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Відповідно до частини першої статті 305 ЦПК України 2004 року апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Відомостей про те, що ОСОБА_4 відповідно до вимог статей 74-76 ЦПК України 2004 року була належним чином повідомлена апеляційним судом про дату, час і місце судового засідання у справі немає. Зокрема матеріали справи містять лист про виклик у судове засідання, адресоване ПАТ «Альфа-Банк», ОСОБА_4,

ОСОБА_5, призначене на 10 год. 20 хв. 25 квітня 2017 року в приміщенні апеляційного суду, однак рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутнє, а міститься лише конверт на ім'я ОСОБА_5, який є представником відповідача, який повернувся на адресу апеляційного суду за закінченням терміну зберігання, що не є доказом фіксації його виклику та його відповідності вимогам статей 74-76 ЦПК України 2004 року щодо судових викликів і повідомлень та вручення судових повісток

(а.с. 116-117).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки - повідомлення, є порушенням

статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог статей 74-76, 305 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 10 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про розгляд справи судом апеляційної інстанції, оскільки не отримала повістку про виклик до суду у судове засідання на 25 квітня 2017 року.

Особи, які беруть участь у справі, згідно зі статтею 27 ЦПК України 2004 року мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відомості про те, що ОСОБА_4 була належним чином повідомлена судом апеляційної інстанції про дату, час і місце судового розгляду в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до

статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням

статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції та відповідно до пункту 5

частини першої статті 411 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Розглянувши апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_4, не повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, апеляційний суд не забезпечив реалізації права учасника справи взяти участь у судовому засіданні.

Ураховуючи викладене, оскаржуване рішення суду апеляційного суду не може вважатись законним та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам

статті 263 ЦПК України та ухвалене з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 5 частини першої та частини четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В. Білоконь

Є. В. Синельников