Справа № 461/285/18
Провадження № 6/461/24/18
УХВАЛА

02.02.2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі :

головуючого судді Лялюк Є.Д.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львів подання державного виконавця Галицького ВДВС м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

До Галицького районного суду м. Львова надійшло подання державного виконавця Галицького ВДВС м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

В поданні зазначається, що на виконанні у Галицькому ВДВС м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження №52365658 з примусового виконання виконанні виконавчого листа № 2-6367 від 14.02.2012 року, що видав Личаківський районний суд Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Креді ОСОБА_3" 468723,91 грн. боргу.

Державний виконавець до суду не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду подання.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України (в чинній редакції з 15.12.2017 р.) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

В матеріалах подання суду не надано доказів ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями. Саме невиконання боржником зобовязання не свідчить про вчинення ним умисних дій щодо ухилення від виконання такого.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.247, 441 ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року з наступними змінами, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Лялюк Є.Д.