Ухвала

Іменем України

26 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 161/5149/18

провадження № 61-44475 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 20 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про визнання недійсним кредитного договору.

В с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») про визнання недійсним кредитного договору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Волинської області від 20 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

19 вересня 2018 року ОСОБА_4. засобами поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 20 серпня 2018 року.

В касаційній скарзі позивач просить суд касаційної інстанції скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи. Зазначає, що судами не враховано того, що відповідач свідомо ввів позивача в оману.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що 09 квітня 2008 року між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» (який в подальшому змінив назву на ПАТ «БМ Банк») укладено кредитний договір № 4/55/090408, за яким позивачу надано кредит у розмірі 60 000,00 доларів США строком погашення до 06 квітня 2018 року під 14 % річних шляхом перерахування вказаних коштів на відповідний розрахунковий рахунок для поточних потреб.

Для забезпечення виконання взятих зобов?язань за кредитним договором, між сторонами укладено договір іпотеки від 29 квітня 2008 року № 4/55/090408.

07 квітня 2008 року позивачем підписано та подано відповідачу заяву на отримання кредиту із застосування ануїтетного способу та повідомлення позичальника про умови кредитування банком.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628, частиною першою статті 638 та частиною першою статті 640 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В частині четвертій статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач, підписавши заяву та отримавши кредитні кошти, вчинив дії, що свідчать про прийняття ним умов кредитного договору. Так, ОСОБА_4 сплачував наявну у нього кредитну заборгованість та 29 грудня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору, що свідчить про прийняття та погодження позивача з мовами кредитного договору.

Слід зазначити, що факт підробки підпису ОСОБА_4 у повідомленні позичальнику про умови кредитування не підтверджені висновком експертизи, а сам факт порушення з цього приводу кримінальної справи не є належним доказом.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 20 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про визнання недійсним кредитного договору.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська