Справа № 349/878/17
Провадження № 22-ц/779/67/2018
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Мелінишин Г.П.,

секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду, ухваленого суддею Лошак О.О. у м. Рогатин 09 листопада 2017 року, -

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що її син з 23 жовтня 2007 року по 07 листопада 2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Після укладення шлюбу її син переїхав проживати до помешкання своєї дружини та її матері, відповідача по справі ОСОБА_2

Зазначала, що у помешканні відповідачів не було нормальних умов для проживання, а тому вона надала їм у тимчасове користування чотири шафи від меблевого гарнітуру «Оксамит», диван, кухонний меблевий м'який куток, два м'які крісла, килимову доріжку, три килими та корову.

Посилаючись на те, що відповідачі добровільно речі повертати відмовляються, уточнивши позовні вимоги, просила витребувати від ОСОБА_2, ОСОБА_3 на її користь належні їй меблі: чотири шафи від меблевого гарнітуру «Оксамит», диван, кухонний меблевий м'який куток, два м'які крісла, килимову доріжку, три килими, металічну клітку для утримання кролів, металічну огороджувальну сітку довжиною дванадцять метрів та корову, що перебувають в користуванні відповідачів.

Рішенням Рогатинського районного суду від 09 листопада 2017 року позов задоволено частково. Витребувано у ОСОБА_2, ОСОБА_3 чотири шафи від меблевого гарнітуру «Оксамит», два м'які крісла, диван, килимову доріжку, три килими та зобов'язано передати власнику ОСОБА_1 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 340 грн судового збору з кожної.

В апеляційній скарзі на дане рішення в частині позовних вимог, які не задоволено судом, ОСОБА_1 посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають істотне значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідач ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення позовної вимоги про витребування кухонного м'якого кутка. Крім того, вона погоджувалася все майно повернути, окрім корови.

Відповідач, стверджуючи, що чоловік позивача подарував їй корову, а не дав у користування, не зазначила кому саме була подарована корова, вказані свідчення не підтверджені належними та допустимими доказами, а лише твердженнями відповідача, які спростовуються змістом позовної заяви та свідченнями свідка ОСОБА_4

Окрім того, корова не була подарунком, оскільки вона була спільною власністю подружжя - її та її чоловіка, а тому вона мала надати згоду на її дарування.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що корова була передана сину весною 2010 року, однак паспорт на цю корову виданий 13 грудня 2009 року.

Також, місцевим судом залишено поза увагою той факт, що свідок ОСОБА_5 та відповідач по справі підтвердили, що зазначені у позові речі перебувають в господарстві відповідачів і ці речі дійсно були передані їм позивачем, що і доводить факт їх власності позивачу.

Суд в порушення вимог процесуального законодавства долучив до матеріалів справи як доказ паспорт великої рогатої худоби, оскільки він на стадії підготовчого провадження та до початку судового розгляду не подавався.

У зв'язку з наведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з наведених мотивів.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 розд. ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 визнала право позивача ОСОБА_1 на чотири шафи від меблевого гарнітуру «Оксамит», три килими, килимову доріжку, диван і два м'які крісла, а тому у цій частині необхідно захистити право позивача на безперешкодне користування цими речами. У частині позовних вимог про витребування м'якого кухонного меблевого кутка, металевої сітки для утримання кролів, металевої сітки для огорожі та корови позивачем не доведено її право власності на ці речі.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є колишньою свахою відповідача ОСОБА_2 та колишньою свекрухою відповідача ОСОБА_3

З 23 жовтня 2007 року по 07 листопада 2016 року син позивача ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 просила, зокрема, витребувати від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь кухонний меблевий м'який куток, металічну клітку для утримання кролів, металічну огороджувальну сітку довжиною дванадцять метрів та корову.

Згідно копії паспорта великої рогатої худоби серії НОМЕР_1 від 13 грудня 2009 року (а.с. 41) власником корови української чорно-рябої молочної породи є ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України.

Відповідно до пункту 19 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише-власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презумує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлене рішенням суду ( ч. 3 ст. 397 ЦК України).

Згідно роз'яснень викладених в абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 05 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Таким чином, ОСОБА_1, звертаючись із позовом до суду про витребування майна, повинна підтвердити відповідними доказами наявність у неї права на витребування як його власника.

Враховуючи, що позивач належними та допустимими доказами право власності на м'який кухонний меблевий куток, металеву сітку для утримання кролів, металеву сітку для огорожі та корову не довела, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Доводи сторони апелянта щодо визнання відповідачкою ОСОБА_7 факту перебування у користуванні її сім'ї спірних речей, не заслуговують на увагу. Сторона відповідача вказані обставини пояснює фактом дарування за різних обставин її дочці, що в даному випадку, за відсутності доказів щодо їх ідентифікації та доведення неправомірного вибуття з володіння позивача та права власності на них, не може бути підставою для задоволення позову в цій частині.

Не є доведеними і доводи апеляційної скарги щодо того, що корова була передана відповідачам в користування, оскільки з цього приводу сторона позивача не представила жодного доказу, який би вказував на наявність у позивача в спірний період у власності корови певної породи, віку, факт незаконного вибуття її з володіння власника та ін. Довідка з сільської ради про кількість голів в певний часовий проміжок у господарстві ОСОБА_1 від 15 листопада 2017 року та зазначення іншого прізвища в паспорті великої рогатої худоби ОСОБА_7, а не ОСОБА_3, дані обставини не підтверджують.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи на увагу не заслуговують і висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування в оскаржуваній частині колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рогатинського районного суду від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча Л.В. Василишин

Судді: Г.П. Мелінишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 23 січня2018 року.