Справа № 347/2052/17
Провадження № 22-ц/779/187/2018
Головуючий у 1 інстанції Гордій В.І.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою головного державного виконавця Косівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сіреджука І.О. про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та виділення частки спільної сумісної власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 29 листопада 2017 року, постановлену суддею Гордієм В.І. в м. Косів, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року головний державний виконавець Косівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сіреджук І.О. звернувся до суду із заявою про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок, виділення частки спільної сумісної власності та надання дозволу на реалізацію виділеної частки.

Заяву обґрунтовував тим, що у Косівському районному відділі ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області на виконанні перебуває виконавчий лист №340/436/16-ц від 07 червня 2017 року, виданий Верховинським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 239 876,54 грн. боргу.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_3 за зазначеною у виконавчому листі адресою не проживає, майно боржника зареєстровано на праві власності відсутнє, рахунки у банках чи інших фінансових установах також відсутні. При додатковій перевірці боржника державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_3 у 1988 році було зареєстровано шлюб із ОСОБА_4, за якою у 2010 році був зареєстрований житловий будинок загальною площею 76,9 м.кв., житловою площею 38,1 м.кв. на участку АДРЕСА_1

У зв'язку з наведеним просив визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на житловий будинок загальною площею 76,9 м.кв., житловою площею 38,1 м.кв. на участку АДРЕСА_1 Виділити частку спільної сумісної власності. Надати дозвіл на реалізацію виділеної частки.

Ухвалою Косівського районного суду від 29 листопада 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції в порушення процесуальних норм не залучив її до участі у справі в якості заінтересованої особи, а тому вважає, що таким чином були порушенні її права щодо стягнення з ОСОБА_3 на її користь 239 876,54 грн. боргу.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з наведених мотивів.

Представник Косівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся.

Враховуючи належне повідомлення представника ДВС про час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

31 жовтня 2017 року головний державний виконавець Косівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Сіреджук І.О. звернувся до суду із заявою про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок за боржником ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_6 і виділення частки спільної сумісної власності.

Як вбачається із копії виконавчого листа, виданого 07 червня 2017 року Верховинським районним судом із ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики від 22 липня 2009 року, 31 липня 2009 року, 05 серпня 2009 року, 28 жовтня 2009 року та 08 березня 2010 року в загальному розмірі 239 876,54 грн., з яких: 237 736,91 грн. - основний борг, 2 139,63 грн.- три відсотки річних від простроченої суми.

06 липня 2017 року на підставі вищевказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України в редакції чинній на час існування спірних правовідносин та ст. 443 ЦПК України діючої, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з обов'язковим викликом у судове засідання не лише державного виконавця, боржника, стягувача й прокурора (у випадках здійснення останнім представництва інтересів громадянина або держави в суді), а й учасників спільної власності на майно та з додержанням вимог щодо допустимості засобів доказування.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (ч.ч. 2, 4 ст. 128 ЦПК України).

Як встановлено судом, апелянт ОСОБА_2 є стягувачем за виконавчим листом, за яким вчинена виконавча дія. Разом з цим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що судом надсилалися ОСОБА_2 судові повістки-повідомлення про розгляд подання, як заінтересованій особі у справі, чи вчинялися будь-які інші процесуальні дії щодо залучення останньої до участі у справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підставна, оскільки до участі у справі не залучено особу, інтересів якої стосується спір, що позбавило її можливості реалізувати процесуальні права та захистити власні інтереси у визначений процесуальним законом спосіб.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Косівського районного суду від 29 листопада 2017 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча Л.В. Василишин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 24 січня2018 року.