05.11.2018 227/4198/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Овчиннікової Ю.О.,

прокурора: Фоменка А.О.,

представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовом першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області до ОСОБА_2 про припинення права постійного користування земельною ділянкою та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про припинення права постійного користування земельною ділянкою державної форми власності, площею 30 га за межами населених пунктів на території Світлівської сільської ради Добропільського району Донецької області, наданої ОСОБА_2; зобовязати його повернути вказану земельну ділянку шляхом підписання акту приймання-передачі у стані, придатному для використання.

На адресу суду надійшло клопотання від ОСОБА_2 про закриття провадження по справі, у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В обґрунтування клопотання посилається на те, що предмет розгляду спору пов'язаний з господарською діяльністю фермерського господарства «Елена», головою якого він є.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання про закриття провадження у справі з мотивів викладених в заяві та суду пояснив, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спірну земельну ділянку ОСОБА_2 отримав в постійне користування для ведення селянського фермерського господарств і в подальшому заснував ФГ «Елена», яке і користується вказаною земельною ділянкою, а тому вимоги про повернення земельної ділянки мають розглядатись в господарському судочинстві.

Прокурор заперечував проти задоволення заявленого клопотання, оскільки органами прокуратури ставиться питання про повернення земельної ділянки, яку ОСОБА_2 отримав в постійне користування як громадянин України, надавши письмову відповідь на клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно державного акту на право постійного користування землею ОСОБА_2 на підставі рішення Добропільської районної ради народних депутатів Добропільського району Донецької області від 16 лютого 2001 року отримав право постійного користування земельною ділянкою площею 30 га, яка розташована на території Світлівської сільської ради. Землю надано для ведення селянського (фермерського) господарства. (а.с.29)

Тобто ОСОБА_2, відповідно до положень Закону України «Про селянське (фермерське) господарство" від 20 грудня 1991 № 2009-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), скористався своїм правом на отримання земельної ділянки в постійне користування для ведення фермерського господарства.

ОСОБА_2 є засновником та керівником фермерського господарства «Елена», зареєстрованого 27 березня 2001 року як юридична особа, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення від 30 травня 2018 року, ОСОБА_2, який працює головою ФГ «Елена» визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-5 КУпАП на накладено адміністративне стягнення. Суть правопорушення полягала в тому, що підприємство «Елена» використовує земельну ділянку з порушенням, передбаченим ст. 55 КУпАП, ст. 211 ЗК України. (а.с.19-20)

Згідно припису управління контролі за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області від 30 травня 2018 року, яке вручено саме голові ФГ «Елена» ОСОБА_2, припис винесено за те, що ФГ «Елена» фактично використовую земельну ділянку з порушенням земельного законодавства. (а.с.21)

При визначенні предметної та/або суб'єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом,

Згідно ч. 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Положеннями статті 20 ГПК України передбачено особливості предметної та суб'єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Частиною 2 ст. 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Особливості участі прокурора в розгляді справ визначені статтею 56 ЦПК України та статтею 53 ГПК України, за змістом положень яких у разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У справі, яка розглядається, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області з цивільним позовом до фізичної особи про припинення постійного користування земельною ділянкою, яка надана їй в постійне користування для ведення фермерського господарства та зобов'язання повернути її у зв'язку з порушенням вимог законодавства щодо її цільового використання.

Відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України. У цих правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

За змістом положень Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян та підлягає державній реєстрації як юридична особа або ФОП.

Відповідно до ст.ст. 2, 9 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство" від 20 грудня 1991 № 2009-XII, який був чинний на час реєстрації фермерського господарства «Елена», селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією.

Відповідно до ст. 4 вище зазначеного Закону право на створення селянського (фермерського) господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку, виявив таке бажання, має документи, що підтверджують його здатність займатися сільським господарством, та пройшов конкурсний відбір. Після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

У справі, яка розглядається, фермерське господарство як юридична особа зареєстровано в установленому законом порядку 27 березня 2001 році після отримання відповідачем права постійного користування земельною ділянку, виділену саме для ведення фермерського господарства.

Статтею 11 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство" від 20 грудня 1991 № 2009-XII, який був чинний на час реєстрації фермерського господарства «Елена» визначенні обов'язки селянського (фермерського) господарства як власника земельної ділянки і землекористувача, зокрема і забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та відповідно до умов її надання.

Тобто після отримання фізичною особою права користування землею фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов'язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна користувача і обов'язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у спірних правовідносинах мають бути юридичні особи.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Відповідно, даний спір є господарсько-правовим і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 348/992/16-ц), висновки якого щодо застосування відповідних норм права підлягають врахуванню судами відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Частиною 2 ст. 200 ЦПК України передбачено право суду, що за результатами підготовчого судового засідання постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 200, 255 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, задовольнити.

Провадження у справі за позовом першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області (ЄРДПОУ: 3976332, адреса: Донецька область м.Костянтинівка вул.Європейська, 13) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про припинення права постійного користування земельною ділянкою та повернення земельної ділянки, закрити.

Розяснити учасникам, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарсько-процесуального судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до відповідного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя:

05.11.2018