ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 640/10267/18

провадження № 22-ц/818/642/18

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

відповідач: ОСОБА_5,

треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ганшина О.Ю., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуменна Л.П., ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою представника позивача про забезпечення позовних вимог по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ганшина О.Ю., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ГуменнаЛ.П., ОСОБА_8 про визнання угод недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 року (в складі судді Губської Я.В.),

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ганшина О.Ю., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуменна Л.П., ОСОБА_8 про визнання угод недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння.

31 липня 2018року ОСОБА_1 надала до суду клопотанняпро забезпечення позовних вимог, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, заборонити вчиняти будь-яким особам у будь-який спосіб будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1, заборонити органам та посадовим особам, які здійснюють державну реєстрацію, відчуження у будь-якій засіб квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування вказаного клопотання посилалась на те, що метою забезпечення є гарантування виконання в подальшому рішення суду та на ті обставини, що 31.07.2018 року невідомі особи стали вибивати двері у квартирі, в якій проживає позивач та нею була викликана поліція.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 року заяву представника позивача про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 19,2 кв.м., загальною площею 42,9 кв.м. шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 та заборони вчиняти будь-яким особам у будь-який спосіб будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 та заборони органам та посадовим особам, які здійснюють державну реєстрацію, відчуження у будь-якій засіб квартири АДРЕСА_1, житловою площею 19,2 кв.м., загальною площею 42,9 кв.м.

Обов'язок пред'явлення даної ухвали до виконання та пред'явлення відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів покласти на позивача ОСОБА_1 або її представника за довіреністю або ордером.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_9 звернувся на цю ухвалу з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що власником квартири АДРЕСА_1 є він на підставі договору купівлі-продажу. Апелянт вказує, що його не залучили до участі у справі, про розгляд заяви про забезпечення позову він повідомлений не був та про його існування дізнався випадково.

Також, апелянт вказує, що судом першої інстанції було заборонено вчиняти будь-яким особам у будь-який спосіб будь-які дії щодо квартири, тобто у разі пожежі чи іншого лиха відповідні служби не матимуть права проводити рятувальні дії.

Крім того, апелянт посилався на те, що необхідно перевірити наявність квитанції про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

05 вересня 2018 року до Апеляційного суду Харківської області на вищевказану апеляційну скаргу надійшов відзив ОСОБА_1, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову таким чином може утруднити виконання рішення суду.

З таким висновком судова колегія погодитись повністю не може виходячи з наступного.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що спірною є квартира АДРЕСА_1.

Вказана квартира є предметом договору купівлі-продажу квартири від 02.09.2015 року, укладеного ОСОБА_4, який діяв від імені ОСОБА_1, як продавець та ОСОБА_3, як покупець. Вказаний договір та довіреність від 02 вересня 2015 року позивач просить визнати недійсними та витребувати квартиру АДРЕСА_1 з незаконного володіння.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може призвести до того, що у разі якщо відповідач розпорядиться спірним майном, це ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Однак, що стосується забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-яким особам у будь-який спосіб будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 є неконкретним і не зрозуміло яким саме особам та які саме дії заборонено вчиняти.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням обставин справи, судова колегія вважає за можливе ухвалу судді суду першої інстанції в частині заборони вчиняти будь-яким особам у будь-який спосіб будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині відмовити.

Керуючись статтею 367, пунктом 2 частини 1 статті 374, статями 376, 381, 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 рокув частині заборони вчиняти будь-яким особам у будь-який спосіб будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 листопада 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко