Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1684/17 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 5 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №279/1684/17 за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування рішення виконкому сільської ради та свідоцтва про право власності

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2017 року, яке ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П. в м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до територіальної громади в особі виконкому Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, ОСОБА_2. Просив визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 17 липня 2001 року №35, яким вирішено оформити право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 Житомирської області» за ОСОБА_4, та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02 серпня 2001 року на спірний житловий будинок. Свої вимоги обґрунтовував тим, що у 1958 році вищевказаний будинок побудували його батьки. ІНФОРМАЦІЯ_8 померла його мати - ОСОБА_5. Після смерті матері він прийняв цей будинок у спадщину, оскільки проживав в ньому на момент смерті матері. У ІНФОРМАЦІЯ_9 помер його батько - ОСОБА_6. Після смерті батька відкрилася спадщина на ? частину будинку. В березні 2017 року він звернувся до виконкому Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, але оформити спадщину не зміг, оскільки у 2001 році рішенням виконкому даної сільської ради було надано дозвіл ОСОБА_4 на оформлення права власності на будинок АДРЕСА_1 Житомирської області. Остання на момент смерті проживала з батьком і була його дружиною.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Зокрема зазначає, що батьки ОСОБА_1 побудували житловий будинок АДРЕСА_2 у с.Купеч Коростенського району Житомирської області у 1959 році. Мати позивача померла у ІНФОРМАЦІЯ_10 На думку апелянта, після смерті матері ОСОБА_1 відкрилася спадщина на 1/2 частину спірного житлового будинку, оскільки нерухоме майно належало подружжю на праві спільної власності, а у матеріалах справи відсутні докази віднесення будинку до колгоспного двору. Після смерті матері позивач спадщину прийняв, бо на момент смерті був малолітнім та проживав із матір'ю. У ІНФОРМАЦІЯ_9 помер батько ОСОБА_1 Після смерті батька відкрилася спадщина на його (батька) ? частину спірного житлового будинку. У 2017 році йому стало відомо про те, що у 2001 році спірний житловий будинок оформлено за ОСОБА_4, дружиною батька. Проте зміни у погосподаські книги в частині зміни власника були внесені незаконно. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що наявність оспорюваного рішення виконкому та свідоцтва про право власності позбавляє його можливості реалізувати спадкові права на вказаний будинок після смерті матері.

На апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 подала відзив. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Зі змісту пункту третього рішення виконкому Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 20 квітня 2017 року №35 «Про оформлення права власності на домоволодіння» вбачається, що постійно діючий орган місцевого самоврядування, розглянувши заяву ОСОБА_4, та згідно з записів у погосподарських книгах вирішив оформити право власності на домоволодіння АДРЕСА_3 за ОСОБА_4 (а.с.11).

Із інформаційної довідки за відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно слідує, що на підставі рішення виконкому ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності від 02 серпня 2001 року №212, що стало підставою для виникнення права власності у останньої на будинок АДРЕСА_4 (а.с. 10).

Відповідно до погосподарської книги №12 за 1958-1960 роки головою сім'ї був ОСОБА_6, суспільна група господарства з 1959 року - колгоспна, члени сім'ї: ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_7 (донька), ОСОБА_1 (сина) та ОСОБА_8 (донька, ІНФОРМАЦІЯ_1). Рік забудови будинку не зазначено.

У погосподарській книзі НОМЕР_1 за 1961-1963 роки значиться, що головою сім'ї є ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2), а членами сім'ї: ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_7 (донька, ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_1 (син,ІНФОРМАЦІЯ_4) та ОСОБА_8 (донька, ІНФОРМАЦІЯ_1). Подружжя працює в колгоспі «Україна». Рік забудови будинку також не зазначено.

ІНФОРМАЦІЯ_8 мати позивача, ОСОБА_5, померла (а.с.6,8).

До правовідносин слід застосовувати діюче на той час законодавство. Відповідно до п.16 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 09 грудня 1963 року «Про порядок введення в дію Цивільного і Цивільного процесуального кодексів Української РСР» дія статей 524-564 Цивільного кодексу Української РСР поширюється на спадщину, що відкрилася до введення в дію Цивільного кодексу Української РСР, але не прийнята ніким із спадкоємців і якщо вона не перейшла за правом спадкоємства у власність держави до 01 січня 1964 року.

Отже, спадкоємство в колгоспному дворі мало свою особливість, яка полягала в тому, що в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалося (ст.563 ЦК Української РСР 1963 року). Це пояснювалося тим, що майно колгоспного двору належало на праві сумісної власності всім членам двору і після смерті одного з членів двору інші продовжували на тій же підставі володіти, користуватися і розпоряджатися даним майном.

Окрім того, за довідкою Коростенської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася. Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що після смерті матері позивача спадкоємство не відкрилося, а тому доводи апеляційної скарги відносно відкриття після смерті матері позивача спадщини на ? частину спірного житлового будинку не грунтуються на положеннях закону.

У лютому 1964 року батько позивача одружився повторно.

Відповідно до погосподарської книги №4 за 1964-1966 роки головою сім'ї залишився ОСОБА_6, який працював зав. тваринництвом колгоспу «Червоний партизан». Суспільна група господарства у 1964 році продовжила залишатися колгоспною. Члени колгоспного двору: ОСОБА_7 (донька, ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_1 (син,ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_8 (донька, ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_4 (дружина, ІНФОРМАЦІЯ_5, колгоспниця колгоспу «Червоний партизан»). Рік забудови будинку знову не зазначений.

Згідно з погосподарської книги №10 за 1967-1969 роки головою колгоспного двору залишається ОСОБА_6, який працює завідувачем фермою колгоспу «Червоний партизан». Чітко прописана суспільна група господарства - колгоспна. Зазначені члени колгоспного двору: ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_4 (дружина, колгоспниця колгоспу «Червоний партизан»), ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_9 (син, ІНФОРМАЦІЯ_6) та ОСОБА_10 (донька, ІНФОРМАЦІЯ_7). Одночасно зазначено, житловий будинок 1962 року забудови.

Як убачається із погосподарської книги №11 за 1986-1990 роки суспільна група господарства змінилася з колгоспної та робочу. Батько позивача працює трактористом. Позивач у списку членів сім'ї не зазначений, а відповідно до погосподарської книги на 2001-2005 роки у домогосподарстві за адресою АДРЕСА_5 записана лише ОСОБА_4

Оспорювані позивачем рішення виконкому сільської ради та свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок були видані за життя батька позивача, який помер 01 серпня 2002 року (а.с.7). У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_6 оспорював в установленому законом порядку відповідне рішення постійно діючого органу місцевого самоврядування та правовстановлюючий документ, що вданий на його підставі. Після смерті батька позивач спадщину, що відкрилася після його смерті не приймав, що слідує із спадкової справи (а.с.155-164). Спадщину після смерті чоловіка прийняла та оформила ОСОБА_4 (дружина).

Належними та допустимими доказами позивач не довів й того, що не втратив права на частку в майні колгоспного двору, який припинив існувати у зв'язку із зміною соціальної групи. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався із позовом про витребування частки з майна колишнього колгоспного двору на тій підставі, що не втратив право на частку в майні колгоспного двору на час його припинення, бо не менше трьох років підряд до настання цієї обставини брав участь своєї працею і коштами у веденні спільного господарства колгоспного двору (п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»).

Із огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що рішення виконкому не порушує прав та законних інтересів позивача, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до приписів ст.375 ЦПК України рішення суду першої інстанції залишається без змін, оскільки ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 05 листопада 2018 року.