УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2018 року Провадження №2-ав/425/1/18

Справа №2а-2262/10

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря Вада Ю.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши у порядку письмового провадженні адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в

м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження по справі № 2а/2262/10/1220 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що в наслідок проведення антитерористичної операції на території м. Первомайська Луганської області оригінали матеріалів вказаної справи були втрачені. В даний час відповідач не сплачує йому перераховану пенсію як учаснику наслідків ліквідації аварії на ЧАЕС згідно постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.03.2011 року справа № 2а-2262/10/1220.

На підставі вищевикладеного, просить суд відновити втрачене судове провадження по справі № 2а/2262/10/1220 від 25.03.2011 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії, виконавчий лист по справі

№ 2а-2262/10/1220 від 25.03.2011 року та постанову про відкриття виконавчого провадження

№ 27856642 від 17.06.2011 року.

Заявник в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справу без його участі, заявлені вимоги підтримав.

Представник Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на сайті «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути заяву про відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у письмовому провадженні на підставі наявних у справі доказів.

На основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3).

Згідно довідки від 13.09.2017 року № 6524 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 перемістився з тимчасово неконтрольованої території України та мешкає за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, селище Сиротино, вул. Гоголя, 31 (а.с.8).

Заявник є інвалідом другої групи, особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується посвідченням

серія Є № 014764 від 13.09.2016 року, посвідченням серія А № 305494 від 11.10.2016 року та пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 06.07.2016 року (а.с.4).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.03.2011 року по справі № 2а-2262/10/1220 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постановоу Первомайського міського суду Луганської області від 17.12.2010 року скасовано. Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 додаткової пенсії з 29.11.2007 р. у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та основної пенсії з 01.04.2009 р. в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області провести перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії з 29.11.2007 р. у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та основної пенсії з 01.04.2009 р. в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. В іншій частині вимог відмовлено (а.с.5).

На підставі вказаної постанови 06.06.2011 року було видано виконавчий лист

№ 2а-2262/10р., яким зобовязано Управління Пенсійного фонду України в

м. Первомайську Луганської області провести перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії з 29.11.2007 р. у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та основної пенсії з 01.04.2009 р. в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком (а.с.6).

За вказаним виконавчим листом 17.06.2011 року було відкрито виконавче провадження

№ 27856642, що підтверджується постановою старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області (а.с.7).

Відповідно до ст. 384 КАС України відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 385 КАС України визначено, що втрачене судове провадження в адміністративній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до статті 386 КАС України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Разом з цим судом встановлено, що в силу положень статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку із проведенням антитерористичної операції", Указу Президента України №405/2014 яким було введено в дію рішення Ради національної безпеки та оборони від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України", Розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02 грудня 2015 року "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", а також розпорядження Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №27/0/38-14 від 02 вересня 2014 року "Про визначення територіальної підсудності справ", у зв`язку із проведенням на території міста Первомайськ Луганської області антитерористичної операції, справи підсудні Первомайському міському суду Луганської області, юридично, були передані Рубіжанському міському суду Луганської області.

Однак фактично, будь-які матеріали будь-яких судових справ, які вже були розглянуті Первомайським міським судом Луганської області до Рубіжанського міського суду Луганської області не були передані, і фактичне їх місцезнаходження через проведення антитерористичної операції на території міста Первомайська не відоме.

При цьому суд врахував те, що місто Первомайськ Луганської області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р увійшло до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади (у тому числі суди) тимчасово не здійснюють свої повноваження. А згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, місто Первомайськ входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

І, що є загальновідомими обставинами, нині, знаходження на території міста Первомайськ небезпечно як для здоров`я, так і для життя будь-якого громадянина України, а право на свободу та особисту недоторканість не забезпечуються державою Україна на території цього міста, що підтверджується Постановою Верховної Ради України від 21 травня 2015 року №462 «Про Заяву Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобовязань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод"».

А це, обєктивно свідчить про те, що на момент розгляду справи отримати будь-яку інформацію та документи, що стосуються судового провадження по справі

№ 2а/2262/10/1220 в суді, що розглядав цю справу, неможливо.

Згідно відповіді керівника апарату Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.02.2018 року № 01-11/41/2018 в інформаційній базі даних «Автоматизована система діловодства компютерної програми «Д-3» Первомайського міського суду Луганської області відсутні відомості про розгляд адміністративної справи за № 2а/2262/10/1220 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії (а.с. 22).

Таким чином, з огляду на все вище викладене суд констатує, що справа № 2а/2262/10/1220 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в

м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії, яку необхідно відновити дійсно є втраченою, і вона дійсно була закінчена ухваленням судового рішення в апеляційній інстанції на користь ОСОБА_1, яке не є зміненим чи скасованим, та яке наявне в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с.5).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 389 КАС України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) адміністративним судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Частинами 1 та 2 ст. 390 КАС України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Метою відновлення втраченого судового провадження в даній адміністративній справі є поновлення виплати позивачу відповідачем перерахованої пенсії як учаснику наслідків ліквідації аварії на ЧАЕС.

Судом, з урахуванням вимог ст. 389 КАС України, взяті до уваги надані заявником копії наступних документів: Постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від

25.03.2011 року по справі № 2а-2262/10/1220 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії (а.с. 5); виконавчий лист

№ 2а-2262/10р. від 06.06.2011 року, яким зобовязано Управління Пенсійного фонду України в

м. Первомайську Луганської області провести перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії з 29.11.2007 р. у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та основної пенсії з 01.04.2009 р. в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком (а.с.6); постанова старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2011 року

ВП № 27856642 (а.с.7).

Враховуючи вищенаведене та мету відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі, суд у відповідності із приписами статей 384-390 КАС України дійшов висновку про наявність підстав відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі № 2а-2262/10/1220 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії в частині постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.03.2011 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Первомайського міського суду Луганської області від 17.12.2010 року скасовано. Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 додаткової пенсії з 29.11.2007 р. у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та основної пенсії з 01.04.2009 р. в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області провести перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії з 29.11.2007 р. у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та основної пенсії з 01.04.2009 р. в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. В іншій частині вимог відмовлено.

Що стосується вимог заявника про відновлення виконавчого листа по справі

№ 2а-2262/10р. від 25.03.2011 року, виданого 06.06.2011 року Первомайським міським судом Луганської області та постанови про відкриття виконавчого провадження№ 27856642 від 17.06.2011 року, суд зазначає наступне.

Заключним етапом реалізації правосуддя в адміністративній справі є виконання рішення суду. Підставами для виконання судового рішення може слугувати набрання ним законної сили або звернення постанови до негайного виконання.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

В силу положень підпункту 18.4 пункту 1 перехідних положень Розділу VII КАС України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином, заявнику необхідно, після набранням законної сили цією ухвалою, звернутися до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, а в разі його видачі, звернутися до органів державної виконавчої служби з дублікатом виконавчого листа для примусового виконання рішення, а тому в цій частині вимог суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 14, 241, 248, 256, 384-390 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Частково відновити повністю втрачене судове провадження в адміністративній справі № 2а-2262/10/1220 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії в частині повного тексту постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.03.2011 року, яка складається з наступного:

Головуючий у 1 інстанції - Мазка Н.Б.

Суддя-доповідач - ОСОБА_2

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2011 року справа №2а-2262/10/1220

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Білак С.В.

суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г.

при секретарі Костроміній Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Первомайського міського суду Луганської області від 17 грудня 2010 року по справі № 2а-2262/10/1220 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною, зобов»язання вчинити певні дії. Просив відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів. Визнати незаконною бездіяльність відповідача, яка виражається у відмові здійснити нарахування та виплату додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, зобов»язавши відповідача призначити та виплачувати зазначену пенсію постійно. Стягнути з відповідача додаткову пенсію з 2007 року. Зобов»язати відповідача проводити перерахунок пенсії відповідно до ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Первомайського міського суду Луганської області від 17 грудня 2010 року в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу на зазначене судове рішення.

В апеляційній скарзі зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права і просить постанову суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Не виплата йому пенсії та додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду 2 групи, яка передбачена ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправною і такою, що суперечить Конституції України та Законам України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії осіб, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням і є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК.

Позивач знаходиться на обліку в Управління Пенсійного фонду України в м.Первомайську Луганської області.

На звернення позивача про перерахування пенсії, відповідач відмовив позивачу у перерахуванні і призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули Закону України № 1058-4 передбачено, що зміна умов і норм загальнообовязкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 3 статті 4 Закону України № 1058-4 передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Розділ 8 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам 2 групи - 75 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини четвертої ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком, приписи зазначеної норми співпадають з приписами пункту 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1997 року № 523

(з наступними змінами та доповненнями).

Колегія суддів зазначає, що даною нормою визначений для даної категорії нижчий розмір державних пенсій. Таким чином, якщо нормами статті 49 спеціального закону передбачений максимальний розмір, то частиною 4 статті 54 даного закону нижчий розмір державної пенсії для інвалідів, віднесених виключно до першої категорії, та у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 28 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесені зміни до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 28 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Отже, з 22.05.2008 р. відновлена дія ст. ст. 49, 50, 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції до 01.01.2008 р.

Позовні вимоги стосуються періоду з 2007 року.

Позивач же звернувся до суду з цим позовом 29.11.2010 року.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в пункті 22 свого рішення від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. В пунктах 23, 26 і 28 цього рішення Суд підкреслив, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист, тому необхідно дослідити, чи можна вважати перебіг строку прогнозованим з точки зору заявниці. За відсутності будь-яких перехідних чи таких, що мають зворотну силу, вимог у змінених положеннях заявник міг обґрунтовано очікувати, що новий кінцевий строк буде перенесений. Суд вважає, що такий кінцевий строк був би передбачуваним для заявника, оскільки він мав би ще місяць, щоб подати свою апеляційну скаргу після набуття змінами чинності, навіть якщо цей новий кінцевий строк зменшив строк, передбачений старим ЦПК. У зв'язку з цим Суд дотримується думки, що застосування зворотного в часі цивільного процесуального законодавства порушуватиме принцип юридичної визначеності і буде несумісним з нормами закону, якщо він позбавляє особу доступу до засобів правового захисту, які мали б бути ефективними згідно положень п. 1 статті 35 Конвенції.

До прийняття Конституційним судом України рішення від 9 вересня 2010 року

№ 19-рп/2010 розгляд справ тієї категорії, в якій звернувся позивач з позовом в цій справі, відбувався за правилами Цивільного процесуального Кодексу України, де строк позовної давнини визначений в три роки. Враховуючи наявність змін в законодавстві щодо строку звернення до суду, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, слід вважати, що позивачем не пропущений строк звернення до суду в цій адміністративній справі, оскільки позивачем позов подано в межах шестимісячного строку після зміни строку звернення до суду в цій категорії справ, яка відбулась в звязку з рішенням Конституційного суду України від 9 вересня 2010 року № 19-рп/2010.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає поновити позивачу строк звернення до суду за захистом своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Первомайського міського суду Луганської області від 06.04.2020р. було зобов»язано відповідача здійснити перерахунок основної пенсії позивачу у розмірі 8 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність за 2007 рік з 09.07.2007р., за 2008 рік з 22.05.2008р., та з січня 2009 року по 31.03.2009р. відповідно до Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням фактично виплачених сум.

Таким чином, вимоги позивача в частині перерахування основної пенсії підлягають задоволенню з 01.04.2009р.

Колегія суддів вважає, що вимоги позивача в частині перерахунку додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком необхідно задовольнити з 29.11.2007р. в межах трьохрічного строку.

Колегія суддів вважає, що вимоги позивача у частині зобов'язання відповідача здійснювати перерахунок пенсії в подальшому згідно діючого законодавства не можуть бути задоволені, оскільки Кодексом адміністративного судочинства України передбачено відновлювати лише порушені права громадянина, а не ті, які можуть бути порушені в майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Первомайського міського суду Луганської області від 17 грудня

2010 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Первомайську Луганської області про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Первомайську Луганської області щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 додаткової пенсії з 29.11.2007р. у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. та основної пенсії з 01.04.2009р. в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Луганської області провести перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії з 29.11.2007р. у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та основної пенсії з 01.04.2009р. в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Вступна та резолютивна частина постанови складена в нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 25 березня 2011 року, в повному обсязі складена

30 березня 2011р.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст160 КАС України з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В.Білак

Судді Т.Г.Гаврищук

ОСОБА_3

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Повний текс ухвали складено 19.02.2018 року.

Суддя Є.О. Романовський