ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю відповідача ОСОБА_3,

за участю представника відповідача ОСОБА_4,

за участю представника третьої особи ОСОБА_5, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, треті особи Орган опіки та піклування Фастівської міської ради Київської області, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2012 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № КІF0GK00832571 від 15.09.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 43 000,00 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.09.2021 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 15.09.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 32 загальною площею 68.20 кв.м, яка розташована за адресою: Київська область, місто Фастів, вул. Героїв Танкістів, 2. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 271437 грн. 50 коп.

У звязку із значними порушеннями зобовязань за кредитним договором, за відповідачем станом на 24.04.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 42762,08 дол.США.

Виходячи з викладеного, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на квартиру загальною площею 68.20 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки б/н від 15.09.2006 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані і проживають у зазначеній квартирі, зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноваження чого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області Бончевим І.В. 25 червня 2012 року було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (т.1 а.с.28).

18.07.2012 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із зустрічною позовною заявою про зміну кредитного договору в якому послався на ст.652 ЦК України про істотні зміни обставин, якими сторони керувалися при укладені договору, а саме відбулося значне зростання курсу долара США по відношеню до гривні України, що потягнуло збільшення боргових зобовязань. Просив змінити кредитний договір шляхом реструктуризації отриманого кредиту, шляхом відстрочення сплати тіла та відсотків по кредиту на 12 місяців та переакредитації залишку тіла кредиту в гривню під 12% річних (т.І, а.с.40).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2012 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну кредитного договору № KIF0GK00832571 від 15 вересня 2006 року прийнято до провадження та обєднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про звернення стягнення (т.1 а.с.60).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2012 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування Фастівської міської ради (т.1 а.с.101).

Ухвалою суду від 14 листопада 2013 року за клопотанням позивача зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну кредитного договору залишено без розгляду (т.1 а.с.132).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22листопада 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю. (т.1 а.с.145).

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 25 липня 2017 року, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (т.2 а.с.42-48).

Постановою колегії суддів другої судової палати касаційного цивільного суду Верховного суду України від 06 червня 2018 року, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2013 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 25 липня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.109-114).

19 липня 2018 року суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області винесено ухвалу про прийняття цивільної справи до свого провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (т.2 а.с.118).

30 серпня 2018 року ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк», зі змісту якого вбачається наступне. Так, ОСОБА_3 зазначив, що позивач не залучив до участі у справі осіб, інтересів, прав та обовязків стосуються позовні вимоги, зокрема, його дружину ОСОБА_6, яка є співвласницею іпотечної квартири і яка проживає в цій квартирі, та дітей: неповнолітню дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_8 03.07.2012 року, які зареєстровані та проживають в цій квартирі. Крім того, позивачем неправильно визначено розмір заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на іпотечне майно. Банк надав відповідачеві кредит у розмірі 43 000 тисячі доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків. У звязку з тим, що станом на 16.07.2009 року за розрахунками банку прострочена заборгованість за кредитним договором складала 729,24 доларів США, 10 серпня 2009 року банк, скориставшись своїм правом дострокового повернення кредиту, надіслав поштою рекомендованим листом письмове повідомлення, датоване 23 липня 2009 року з вимогою повернути суму кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання цього повідомлення, яке було отримано 14 серпня 2009 року, отже тижневий термін з дати одержання цього повідомлення сплинув 21 серпня 2009 року. 29 травня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 68,20 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_2 та виселення з цієї квартири ОСОБА_3 та усіх інших осіб, які зареєстровані та проживають у цій квартирі - в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором станом на 24 квітня 2012 року, усього в сумі 42 762,08 доларів США, при цьому заборгованість ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором розрахована банком з врахуванням нарахування відсотків, комісії і пені до 24 квітня 2012 року включно, хоча наданий Банком розрахунок заборгованості взагалі не містить розрахунку нарахування комісії.

Отже, в силу припинення кредитного договору № КІF0GK00832571 від 15.09.2006 року зі спливом 21 серпня 2009 року тижневого терміну з дати одержання письмової вимоги Банку, щодо дострокового повернення кредиту в повному обсязі, ПАТ КБ «ПриватБанк» втратив право нараховувати та стягувати з ОСОБА_9 відсотки, комісію та пеню за цим кредитним договором. Таким чином, за вказаних обставин заборгованість за ОСОБА_10, як на день подачі даного позову, так і на даний час, може бути тільки за тілом ОСОБА_10 та не може перевищувати 23 615,14 доларів США (т.2 а.с.132-138).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2018 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6 (т.2 а.с.163-164).

30.08.2018 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із зустрічною позовною заявою про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, мотивуючи вимоги тим, що банком при формулюванні умов Кредитного договору були порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та його права, як споживача фінансових послуг. Вказав, що він взагалі не був повідомлений Банком, про такі кредитні умови, як тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Крім того, у кредитному договорі не зазначено таких обовязкових умов, як: детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; річна відсоткова ставка за кредитом, а положення кредитного договору щодо істотної умови цього договору відсоткової ставки за ОСОБА_10, є такими, що не дають можливість визначити не тільки розмір річної відсоткової ставки, а й навіть тип цієї відсоткової ставки.

Підсумовуючи, зазначив, що під час укладення Кредитного договору йому, як споживачу фінансових послуг, банком не було надано у чіткій та зрозумілій формі інформації (зокрема щодо ціни договору), необхідної для здійснення свідомого вибору, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» кваліфікується як підприємницька діяльність, що вводить споживача в оману. Отже, при укладенні кредитного договору банк не дотримався вимог чинного на момент укладання договору законодавства, не виконав прямих вказівок Національного банку України щодо дотримання таких вимог, у звязку з чим допустив під час укладення оспорюваного кредитного договору введення його в оману щодо істотної умови договору відсоткової ставки за кредитом (ціни кредитного договору), що спонукало його дати згоду на укладення цього договору, на що в разі надання йому повної інформації щодо вартості кредиту він не погодився. Умови Кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, а тому просить суд визнати недійсним Кредитний договір № № KIF0GK00832571, укладений 15 вересня 2006 року між Акціонерним банком «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_3 (т.2, а.с.176-192).

Ухвалою суду від 24 вересня 2018 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, вимоги за яким обєднано в одне провадження з первісним позовом (т.2 а.с.193-194).

24 вересня 2018 року представником АТ «ПриватБанк» була подана відповідь на відзив ОСОБА_3, відповідно до якої зазначив, що ОСОБА_6 залучено до участі у справі в якості третьої особи, а щодо неповнолітніх дітей, вказав, що в якості їх представників 09.08.2012 року був залучений Орган опіки та піклування Фастівської міської ради. З приводу заборгованості за кредитним договором вказав, що відповідач, зазначаючи про невірність нарахування заборгованості, не заперечує про її наявність. Предметом позову є не стягнення суми заборгованості, а стягнення на предмет заставного майна, яким виступає зазначена квартира, а відзив ОСОБА_3 є необґрунтованим, його заперечення не спростовують факт наявності заборгованості та підстав звернення стягнення на преді іпотеки, а тому просив суд, задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі (т.3 а.с.7-8).

Ухвалою суду від 24 вересня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (т.3 а.с.4-5).

26 вересня 2018 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов відзив АТ КБ "ПриватБанк» на зустрічну позовну заяву ОСОБА_3, в якій зазначено, що останній, ознайомившись з умовами кредитного договору, вважаючи їх прийнятними для себе, підписав договір, чим висловив своє волевиявлення. Крім того, він є особою з повною цивільною дієздатністю, яка цілком усвідомлює значення своїх дій та може керуватися ними, а отже кредитний договір в цілому є такий, що укладений в рамках чинного законодавства та відповідає положенням ст. 203 ЦК України.

З приводу посилання ОСОБА_3 на порушення банком ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначив, що в анкеті-заяві на отримання кредиту позивач за зустрічним позовом був повідомлений про валюту кредитування, розмір кредиту, відсоткову ставку інші платежі по кредиту, програму кредитування, а матеріали справи не містять жодного доказу того, що піж час укладання оспорюваного правочину, позивач звертався до банку з приводу розяснення йому положень договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування. Також, він не скористався своїм правом щодо можливості відкликання згоди на укладання кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання примірника укладеного договору без пояснення причин.

Крім того представник АТ КБ «ПриватБанк» вказав на пропуск позивачем строку позовної давності та просить застосувати строк позовної давності (т.3 а.с.13-17).

В судовому засіданні представник позивача надавав пояснення, аналогічні викладеним в позові при цьому зазначив, що зустрічний позов ОСОБА_3 не визнає, оскільки пропущений строк позовної давності, а також зауважив, що в поданому до суду висновку експерта хоча і міститься відмінність в розмірі заборгованності, хоча і є спірною але не заперечується факт наявності такої заборгованості. Просив первісний позов задовольнити в повному обсязі в задоволені зустрічного позову відмовити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», вказавши, що кредитний договір припинив свою дію 21.08.2009 року, так як банк предявив вимогу дострокового повернення кредиту. Крім того банком не надано належного розрахунку суми заборгованості станом на 21.08.2009 року. Просили відмовити у задоволенні позову. Вимоги зустрічного позову просили задовольнити.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Фастівської міської ради Київської області в судовому засіданні вказував, що з приводу існування заборгованості відповідача перед банком йому невідомо, проте він заперечує проти позову АТ КБ «ПриватБанк» щодо порушення житлових прав дітей, яких не можна виселяти з квартири. Питання про стягнення заборгованості відніс на розсуд суду.

Представник Третьої особи, яка представляє і інтереси відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні пзовні вимоги за первісним позовом не визнала, що стосується зустрічного позову вимоги якого підтримує.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При розгляді справи судом встановлено, що 15 вересня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_11, був укладений кредитний договір № КІF0GK00832571, згідно з умовами якого, відповідач отримав кредит у розмірі 43000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.09.2021 року (т.1 а.с.12).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 15.09.2009 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, відповідно до якого останній надав в іпотеку нерухоме майно, що належить йому на праві приватної власності, а саме: квартиру № 32 загальною площею 68.20 кв.м, яка розташована за адресою: Київська область місто Фастів, вул. Героїв Танкістів, 2 (т.1 а.с.13).

Згідно п. 11 вказаного договору іпотеки, сторони визначили, що ціна предмету іпотеки дорівнює 271 437 грн 50 коп.

За змістом ст.526, 1049, 1054, 1050 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, а також проценти та неустойку.

Представником Банку в позові зазначено, що ОСОБА_3 свої зобовязання належним чином не виконував та допустив заборгованість, яка станом на 24 квітня 2012 року складає 42 762,08 доларів США, з яких:

- заборгованість за кредитом 36 953,30 доларів США;

- заборгованість по відсотках за користування кредитом 3 953,06 доларів США;

- заборгованість по комісії за користування кредитом 902,58 доларів США;

- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 953,14 доларів США 14 центів (т.1 а.с.5-7).

За положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

01 березня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався до відповідача з вимогою, відповідно до якої у звязку із затримками погашення кредиту відповідач повинен в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги повернути суму кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту. Одночасно, відповідачів було попереджено, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобовязання, ПАТ КБ «ПриватаБанк» має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання відповідачем порушеного зобовязання в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, його було зобовязань добровільно звільнити нерухоме майно, що є предметом іпотеки (т.1 а.с.9).

За відомостями адресно-довідкового бюро від 25.06.2012 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 27).

Крім того, відповідно до довідки Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» від 20.11.2013 року за № 01-01/649 в належній відповідачеві квартирі зареєстровані і проживають дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.135-136).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим утворилася заборгованість, отже у банку виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки.

Наведене стало підставою для звернення до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців, на підставі ст.33, 39 Закону України «Про іпотеку».

За правилами частини першої статті 33, положень статті 39 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній звернення позивача до суду, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Фактично відповідачем не заперечується наявність за ним заборгованості перед банком, тобто визнається сам факт порушення ним зобовязань за кредитним договором та настання цивільно-правової відповідальності перед банком. Проте із наданим позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_3 не згоден та зазначив, що 23.07.2009 року кредитор ПриватБанк у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором (просторочена заборгованість станом на 16.07.2009 року складає 729,24) звернувся до нього з вимогою повернути суми кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання повідомлення, а також попередили про намір звернення стягнення на предмет застваи шляхом продажу або будь-яким іншим чином, передбачений договором або законом. У випадку невиконання цієї вимоги в місячний строк з дня отримання цього повідомлення звільнити надане у заставу житлове приміщення (т.2 а.с.141).

Разом з тим, ОСОБА_3 в судовому засіданні наданий висновок судово-економічної експертизи № 1041/22101 від 19.09.2018 року судового експерта ТОВ «Експерта група «ЕС енд ДІ» ОСОБА_12 (свідоцтво № 1082 від 31 січня 2007 року, видане на підставі рішення ЦЕКК Міністерства юстиції України) за запитом ОСОБА_3, де зазначено, що під час проведення експертизи, судовим експертом були досліджені, зокрема, розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 24.04.2012 року в розмірі 42 762,08 дол.США та другий станом на 29.08.2017 року сума заборгованості, в якому станом на 29.08.2017 року складає 152 725,63 дол. США. Експерт зробив висновок, що за умови, що кредитний договір припинився 21.08.2009 року (тобто після 21.08.2009 року Банк не нараховував проценти за кредитом, винагороду (комісію), пеню та штрафні санкції), документально підтверджується, що сума заборгованості ОСОБА_3 перед Баком станом на 03.09.2018 року складає 24 055,27 дол.США (т.2 а.с.204-255).

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти висновку експерта та зазначив, що він не відповідає фактичним обставинам справи та не може бути взятим до уваги, а також, вважає, що позовні вимоги є конкретизованими та уточненню не підлягають.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст.590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України Про іпотеку.

Згідно із ч. 3 ст.33 Законом України Про іпотеку, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст.39 Законом України Про іпотеку.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Таким чином, враховуючи, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить повної інформації про складові, а саме відсутні підтвердження щодо розрахунку комісії, яка є складовою суми заборгованості, а наданий до суду відповідачем висновок експерта містить висновок про існування заборгованості за відповідачем однак вона є відмінною від заборгованості зазначеної в позові і вказана різниця не була спростована шляхом надання висновку експертизи або іншими належними доказами з боку позивача, при цьому відповідачем та його представником заперечувався розрахунок заборгованості, наявність заборгованості та його складові підлягають врахуванню при здійсненні продажу предмету іпотеки, а тому вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із частинами першою, другою статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Позовна вимога виселення відповідача та інших осіб є похідною вимогою від звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому теж не підлягає задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, суд зазначає наступне.

Позивач за зустрічним позов на обґрунтування свої позовних вимог щодо визнання кредитного договору недійсним посилається на порушення вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, ч.1 ст. 125 ЦК України та Закону України Про захист прав позивачів, а саме, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на погіршення становища споживача.

Згідно зі ст. 627 та відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ст. 204 ЦК України - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 1ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст. 1054 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні спірного договору сторонами у повному обсязі було дотримано усі вимоги закону та погоджені усі істотні умови договору.

Крім того, у разі незгоди з умовами кредитного договору позивач мав можливість скористатись правом, визначеним ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, проте таким правом не скористався.

Разом з тим, представником ПАТ КБ «ПриватБанк» в ході розгляду справи подано заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин за зустрічним позовом ОСОБА_13

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно правової позиції Верховного суду України № 6-75цс15 загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст.261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеним у ч. 1 ст.261 ЦК України, тобто від дня коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину.

Судом встановлено, що відповідачеві починаючи з 15 вересня 2006 року, тобто після укладення кредитного договору та договору іпотеки, було достовірно відомо про умови спірних договорів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 в 2012 році звертався до суду із зустрічною позовною до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну кредитного договору, проте вказаний позов було залишено без розгляду за клопотанням позивача.

Будь-яких дій, щодо захисту свого порушеного права з 2012 року він не вчиняв, а звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними лише 30 серпня 2018 року, через 6 років.

Отже, оскільки зустрічний позов подано 30 серпня 2018 року, строк позовної давності на звернення з позовом про визнання кредитного договору недійсним сплив, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У зв'язку з відмовою в задоволенні як первісного так і зустрічного позовів - судові витрати по справі за первісним позовом покладається на позивача, а по зустрічному позову - на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 4,12,13,81,89,141,265,268 ЦПК України, на підставі ст.6,15,16,203,256,257,261,526,575,589,627-629,638,1049,1050,1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: вул. Грушевського, 1д, м.Київ) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_1), треті особи Орган опіки та піклування Фастівської міської ради Київської області (, місцезнаходження: пл. Соборна, 1, м. Фастів, Київська область), ОСОБА_6 (зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_2 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: вул. Грушевського, 1д, м.Київ) про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 листопада 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей