Провадження № 2/761/2675/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Карапетян А.С., Припутневич В.І.,

за участі:

представника позивача: Приліпко Є.М.,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м.Києва 28 липня 2017 року надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором (анкетою-заявою) від 03.07.2012 року в сумі 77168,34 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору (анкети-заяви) від 03.07.2012 року, укладеного між позивачем та відповідачем, ОСОБА_3 було надано кредит у розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як зазначає позивач, з його боку були виконані умови договору та перераховані кошти, а відповідач їх отримала. Проте відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушила та кошти згідно умов договору не повернула.

А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась по кредитному договору станом на 30.06.2017 року в розмірі: 3115,09 грн. - заборгованість за кредитом, 65402,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4500,00 грн. - нарахованої пені, штрафи відповідно до 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована частина), 3650,87 грн. (процентна складова), а всього заборгованість становить 77168,34 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, з тих підстав, що відповідачці не надавали кредитну карту та не було встановлено умов надання такого кредиту, а тому підстави для стягнення заборгованості за кредитною картою відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

У відповідності до ст. 76 ч. 1 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України).

Судом встановлено, що 03.07.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) та ОСОБА_3 (далі - Позичальник) було укладено договір у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Як зазначає позивач, за даною заявою Банк надав Позичальнику кредит у сумі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що за умовами укладеного договору відповідачка отримала лише дебетову картку, проте кредитної картки їй Банк не видавав.

Водночас з Анкети-Заяви, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що в останній відсутня будь-яка інформація щодо отримання Позичальником кредитної картки. Із заяви вбачається, що ОСОБА_3 бажала отримати дебетову особисту картку.

Відповідно до наданої інформації ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.06.2018 року, ОСОБА_3 згідно договору від 03.07.2012 року було видано дві картки НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, остання з яких має термін дії до останнього дня березня 2016 року, однак позивач не надав суду докази, які б свідчили, що надані картки видавались позичальнику саме як кредитні.

Також суду не було надано доказів, що відповідачу було повідомлено про істотні умови договору, за якими їй надається кредитна карта, зокрема відповідачка не ознайомлена з правилами надання їй кредиту та його використання (відсоткова ставка за користування коштами, строк надання коштів).

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач ознайомлена та погоджується саме з тією редакцією правил, які містяться в матеріалах справи.

Отже, оскільки позивачем не надано суду доказів видачі кредитної карти та умов надання кредиту (строк користування, відсотки за користування коштами), а також отримання відповідачем вказаних коштів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 207, 526, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст.76, 77, 81, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 жовтня 2018 року

Суддя: Н.Г. Притула