Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/333/18 Головуючий у 1 інстанції: Дністрян О.М.
Є.У.№ 310/1292/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 вересня 2017 року у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 20.11.2014р. від ТОВ "Фенікс-Медікал" відповідач для сина ОСОБА_4, інваліда 1 групи, отримав безоплатно для тимчасового користування крісло колісне (коляску) з подвійним ручним керуванням від задніх коліс, вартістю 7566,00 грн., строк експлуатації якого до 20.11.2018 року. За інформацією Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянськ згідно актовому запису про смерть № 1656 син відповідачки ОСОБА_4 помер 11.11.2016 року. Відповідачу було направлено лист за вих.№16671 від 16.12.2016р. з проханням повернути їм майно. Згідно акту № 6 від 17.02.2017р. приймання-передавання повернутого технічного та іншого засобу реабілітації, яким було безоплатно забезпечено інвалідів, дитину-інваліда і іншу особу з'ясовано, що відповідачем було продано крісло-колісне у зв'язку з виникненням великого боргу за лікування сина. До теперішнього часу відповідач не повернув вищевказане майно, тому вони змушені звернутися до суду. Відповідно до ч.2 ст.1213 ЦК України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Неможливість повернення майна у зв'язку з його відсутністю завдало їм майнової шкоди, що підтверджується актом №6 від 17.02.2017р., підписаним відповідачем. Вартість крісла колісного BRЕЕZY 115(41) - BRЕЕZY 250Р(41) складає 7566,00 грн.. Відповідно до ст.1165 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особі, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, якій постійно проживав разом і спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідач проживав із спадкодавцем за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ОСББ та відміткою про реєстрацію. Згідно ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути на їх користь з ОСОБА_3 кошти у розмірі 7566,00 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно заяви громадянина ОСОБА_4 від 23.06.2010 року (а.с.4), який був інвалідом 1-ї групи загального захворювання відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2006р. №1652 «Про затвердження Порядку забезпечення окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації», йому 20.11.2014 року були надані безоплатно технічні засоби, а саме: крісла колісні (коляски) з подвійним ручним керуванням BRЕЕZY 250Р(41), вартістю 7566,00 грн., дата закінчення експлуатації 20.11.2018р

11 листопада 2016 року ОСОБА_4 помер.

16.12.2016р. Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради звернулося до відповідачки ОСОБА_3 якає матірю померлого з вимогами про повернення технічних засобів реабілітації крісла колісного BRЕЕZY 115(41) - BRЕЕZY 250Р(41) та крісла колісного ДККРС-2-01-44, терміни експлуатації яких ще не закінчилися.

17.02.2017р. ОСОБА_3 повернула лише крісло колісне ДККРС-2-01-44, пославшись на те, що інше крісло було продане її сином за життя.

За п. 25 Порядку забезпечення окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації, у разі смерті інваліда, виданий безоплатно технічний засіб реабілітації, строк експлуатації якого не закінчився, повертається місцевому органу праці та соціального захисту населення членами сім'ї померлого інваліда чи іншої особи. У разі відмови членів сім'ї померлого інваліда або інших осіб повернути технічний засіб реабілітації, проводиться їх вилучення за рішенням суду.

Позивач не звертався з позовом про вилучення технічного засобу, а обрав інший, який полягає у відшкодуванні шкоди.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Постановою КМУ від 05.04.2012року №321, якою затверджено Порядок забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення, перелік таких засобів. Зокрема, п.26 цього Порядку щодо повернення наданого засобу у разі смерті інваліда

Звертаючись до суду з позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради просило суд стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на їх користь за завдану майнову шкоду кошти у розмірі 7566 грн., при цьому посилвся на ч.2 ст. 1213, ст. 1165 та ст. 1231 ЦК України.

Тож позивачем обрано одразу декілька підстав стягнення. При цьому кожен з зазначених передбачає наявність доказів на підтвердження факту утримання відповідачем спірного майна та небажання повертати.

Натомість за ст. 10 ЦПК (В редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулювала ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

разом з тим, позивачем не доведено як того факту, що відповідачка взагалі набула спірне майно, вартість якого вона повинна їм відшкодувати; так і не доведено які її неправомірні дії чи бездіяльність призвели до завданню майнової шкоди позивачеві.

У частині вимог щодо відшкодування вартості майна спадкоємцем померлого (ст. 1281 ЦК України) то позивачем не надано відомостей про те, що протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, він пред'являв свої вимоги до спадкоємців, як не доведено і те, що спадкоємці отримали у спадщину будь-яке майно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 вересня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 28.1.2018 р.

Головуючий:

Судді: