ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/618/18
Провадження № 22-ц/4820/268/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючого судді - Гринчука Р. С.,

суддів: Грох Л. М., Костенко А. М.,

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2018 року, ухвалене суддею Зеленською В. І.,

встановила:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, до досягнення повноліття дитиною.

В обґрунтування доводів позивач зазначила, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 у них народилась дочка, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні.

Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, отримує доходи від роботи у ОСОБА_4.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2018 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 29 серпня 2018 року, позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 05.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 779,50 грн. щомісячно, що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На обґрунтування скарги зазначив, що судом при визначенні розміру аліментів не було взято до уваги його доводів про те, що він не має офіційного місця роботи, проходив у 2013 році лікування з діагнозом «метаболічна міокардіопатія», на його утриманні перебуває непрацездатний батько.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2018 року залишити без змін.

В обґрунтування відзиву ОСОБА_1 зазначила, що за час шлюбу з ОСОБА_2, останній з 2011 по 2013 рік та з 2014 року по 2016 рік перебував на заробітках в Росії; в 2014 році він працював у місті Нетішині, а в 2017, 2018 роках ОСОБА_2 працював у ОСОБА_4 та Швеції.

Зазначене, на думку ОСОБА_1, обєктивно підтверджується закордонним паспортом ОСОБА_2, де містяться відмітки про перетин Державного кордону України, який суд може витребувати в апелянта.

Також, ОСОБА_1 зауважила, що факт перебування на утриманні ОСОБА_2 його непрацездатного батька не підтверджений будь-якими доказами. До того ж, батько ОСОБА_2 проживає разом з дружиною та ще з одним сином ОСОБА_5

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з матірю, окремо від батька та перебуває на її повному утриманні.

ОСОБА_2 є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований. Відповідно до медичних довідок апелянт психіатричних протипоказань до виконання обов'язків водія не має (а.с.30), проходив лікування у 2013 році з діагнозом «метаболічна міокардіопатія» (а.с. 31).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідок, викладених польською та англійською мовами, зміст яких сторонами не заперечувався, ОСОБА_2 в період часу з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. працював у ОСОБА_4 та отримував дохід.

У матеріалах справи є докази про інвалідність батька апелянта ОСОБА_6, в яких зазначено, що він потребує стороннього догляду (а.с.28-29). Однак справа не містить обєктивних даних про перебування батька на утриманні апелянта.

Також відсутні докази щодо необхідності лікування апелянта (або витрат на таке лікування) у звязку з діагнозом «метаболічна міокардіопатія», перебування на утриманні апелянта інших осіб.

Проведення інших стягнень майнового характеру з ОСОБА_2 судом не встановлено.

Суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність повного задоволення позову, діючи у відповідності з вимогами ст.ст. 180, 182, 184 СК України, врахувавши при цьому, що відповідач проживає окремо від дитини, є працездатним, має підтверджений фінансовий дохід.

Справа не містить обєктивних даних щодо неможливості ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі, визначеному ОСОБА_1, а його посилання на цю обставину доказами не підтверджена.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Питання розподілу судових витрат було вирішено судом з дотриманням вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Судді: