АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2017 року, головуючого першої інстанції судді Боговського Д.Є. по справі № 641/9331/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету ім.. М.В.Лисенка», третя особа: Міністерство культури України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка» (далі - ДП «ХНАТОБ ім. М.В. Лисенка»), після уточнення якого просила скасувати наказ ДП «ХНАТОБ ім. М.В. Лисенка» про її звільнення, поновити її на роботі на попередній посаді артистки-солістки 2 категорії з 18.10.2016 року, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.10.2016 року по 29.06.2017 року в розмірі 100524,80 грн.

В обґрунтування зазначала, що вона з квітня 1994 року працює на посаді артистки-вокалістки в ДП «ХНАТОБ ім. М.В. Лисенка», з березня 2013 року є головою первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» Харківського національного академічного театру опери та балету імені М.В. Лисенка. 19.10.2016 року їй перешкоджали потрапити до приміщення театру, а після виклику поліції та довгих телефонних перемовин із її представником - юристом за фахом вона потрапила до приміщення театру, де і дізналась про факт її звільнення за п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Позивач категорично не погоджується із наказом про її звільнення, оскільки фактично звільнення відбулось за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, за ініціативою роботодавця, який в даному випадку має отримати попередню згоду виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Адміністрація театру не зверталась та не отримувала згоди профспілкової організації на звільнення позивача, оскільки вона є головою профспілки і про цей факт їй має бути відомо. За таких обставин наказ про звільнення позивача є незаконним, її має бути поновлено на роботі, у зв'язку із чим позивач має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.10.2016 року по 29.06.2017 року, який з урахуванням обчисленої позивачем надбавки має становити 100524,80 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2017 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що при її звільненні відповідачем не були виконані вимоги чинного законодавства України, які регламентують порядок звільнення осіб (попередження про звільнення та отримання згоди профспілкової організації відносно ОСОБА_2.)

Також звертає увагу, що при звільненні позивача без згоди з профспілковим органом вже оспорювалось позивачем, та з цього приводу два рази поспіль винесені ухвали ВССУ від 20.11.2013 року № 6-38588св13, та звернуто увагу суддів в ухвалі ВССУ від 13.05.2015 року № 48158св14 також № 6-1405св16 та ВСУ № 6-2016ц16 вже поновлювалась на посаді солістки опери, а також судами всіх рівнів встановлено, що звільнення було проведено з порушенням положень трудового законодавства у тому числі без згоди профспілкового органу.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Судова колегія погоджується з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працювала в ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка» на посаді артистки -вокалістки (солістки) 2 категорії з 15.04.1994 року на умовах безстрокового трудового договору (а.с. 9).

Відповідно до наказу № 73/к від 01.07.2016 у зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016 за № 955-8 наказано припинити з 5 вересня 2016 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України безстрокові трудові договори з наступним укладанням контракту з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом), в тому числі і з ОСОБА_2 (а.с. 73).

Витяг з даного наказу було направлено на адресу працівника ОСОБА_2 для ознайомлення рекомендованим листом (а.с. 80-83).

12.08.2016 року ОСОБА_2 також було ознайомлено із даним наказом, однак відмовилась від підпису, про що було складено відповідний акт (а.с. 85).

Наказом ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка» від 10.10.2016 за № 124/к ОСОБА_2 було звільнено з роботи 17.10.2016 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України із виплатою компенсації за невикористану відпустку за 16 календарних днів (а.с. 86).

12.10.2016 ОСОБА_2 відмовилась від ознайомленні під підпис із наказом про своє звільнення, про що завідуючим оперною трупою ОСОБА_5 зазначено у докладній на ім'я генерального директора (а.с. 87).

У зв'язку із відсутністю на роботі працівника ОСОБА_2 в день звільнення 17.10.2016 на її адресу було направлено лист із пропозицією з'явитися до театру для отримання трудової книжки та остаточного розрахунку (а.с. 88-89).

19.10.2016 начальником відділу кадрів, начальником служби охорони та сторожів було складено акт щодо надання ОСОБА_2 для ознайомлення наказу про її звільнення та особової картки, а також щодо пропозиції забрати трудову книжку, на що ОСОБА_2 відповіла відмовою (а.с. 93).

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про театри і театральну справу» до професійних творчих працівників театру належать художній та артистичний персонал театру. Трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюються шляхом укладання контрактів керівник державного чи комунального театру може залучати артистичний та художній персонал понад штатну чисельність на підставі цивільно-правового договору в порядку, визначеному законом.

Набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з п.9 ст.36 КЗпП України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів.

З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що норма Закону, якою запроваджено обов'язкове укладання строкового контракту з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, не визнавалась неконституційною, тому відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, дії відповідача щодо видання наказу № 124/к від 10.10.2016 року відповідають вимогам чинного законодавства України.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_2 було фактично звільнено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, за ініціативою роботодавця, який в даному випадку має отримати попередню згоду виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, не відповідає вимогам закону, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016 за № 955-8 наказано припинити безстрокові трудові договори з наступним укладанням контракту з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) з 5 вересня 2016 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.02.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О. Бровченко

О.А. Кружиліна