Справа № 308/6102/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатськоъ областы в особі:

судді Бедьо В.І.,

при секретарі Бота О.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_6 до Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 григоровича, ОСОБА_7 про визнання прав та обовязків забудовника житлового будинку та визнання права користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 14.06.2016 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання прав та обовязків забудовника житлового будинку, в якій просила суд визнати, що до неї ОСОБА_6 переходять права та обовязки забудовника на 1/10 частину житлового будинку із надвірними будівлями № 37 по вул.. Проектна в с. Минай Ужгородського району Закарпатської області після смерті ОСОБА_8, померлого 17.12.2009 року.

Позов обґрунтовує наступним, що за життя її син ОСОБА_8 отримав земельну ділянку на якій збудував житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Минай, вул.. Проектна, 37 Ужгородського району Закарпатської області. Після смерті 17.12.2009 року сина вона в липні 2010 року звернулася до Ужгородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак від нотаріуса отримала відмову у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів. Земельну ділянку для будівництва було виділено її сину, яку в подальшому було відведено, а тому вважає, що з моменту відведення земельної ділянки її син набув право користування земельною ділянкою. В період з 1990 по 1994 роки її син на вказаній земельній ділянці збудував житловий будинок, в якому проживав разом зі своєю сімєю, однак вказаний будинок в експлуатацію не ввів, право власності на нього не зареєстрував. В період будівництва будинку позивачка разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 (батько ОСОБА_8, помер 29 березня 2011 року) брали участь у будівництві вказаного будинку. У 1992 році в смт. Ланівці (Тернопільська обл.) її чоловік - ОСОБА_9 за її кошти придбав п'ятдесят кубічних метрів обрізних дощок та залізні кути, які необхідні для будівництва будинку, а також ними було оплачено всі витрати на гуртування вказаних матеріалів. В 1992 та 1993 роках ОСОБА_9 по п'ять місяців на рік вдень працював на будівництві синової хати, а вночі охороняв будівельні матеріали сина. З 1994 року по вересень 2009 року (2008 та 2009 роки були важким періодом часу для приватного підриємства сина) вона разом з чоловіком та сім'єю другого сина ОСОБА_7 надавали сім'ї ОСОБА_8 фінансову допомогу на придбання будівельних матеріалів для перебудови домоволодіння. ОСОБА_9 з 2000 по 2004 роки працював на перебудові будинку всередині, будівництві гаража, огорожі і надвірних споруд. Рішення виконавчого комітету Ужгородської районної Ради народних депутатів № 77 «Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу «Свідоцтва про забудову садиби» гр. ОСОБА_8Ф.» від 17 травня 1990 року, дозвіл на право виконання будівельних робіт, будівельний паспорт на забудову земельної ділянки № 22/90 від 25 травня 1990 року є доказом того, що її син ОСОБА_8, відповідно до закону, отримав право виконувати будівельні роботи, відтак набув прав і обов'язків забудовника житлового будинку, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Минай, вул. Проектна, 37.

Таким чином позивачка вважає, що оскільки, до моменту смерті усі права та обов'язки забудовника житлового будинку належали її сину ОСОБА_8, відтак до неї, як до спадкоємця за законом (першої черги), перейшли права та обов'язки забудовника на 1/10 частину вищезгаданого житлового будинку.

В ході судового розгляду позивачкою доповнено позов вимогою про визнання права користування земельною ділянкою, зокрема позивачка просила суд визнати за нею право користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою с. Минай, вул.. Проектна, 37 Ужгородського району Закарпатської області в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_8.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області в судові засідання не зявлявся, хоча належно судовими повістками повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовної заяви з підстав пропуску строку позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_7 у своїй заяві просив суд розгляну справу у його відсутності, вимоги позову визнає та просить його задовольнити.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що за життя син позивачки ОСОБА_8 отримав земельну ділянку на якій збудував житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Минай, вул.. Проектна, 37 Ужгородського району Закарпатської області. Земельна ділянка не приватизована. Після смерті 17.12.2009 року сина ОСОБА_8 позивачка в липні 2010 року звернулася до Ужгородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса від 07.07.2010 року відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало спадкодавцю сину заявниці у звязку із неможливістю встановити склад спадкового майна та відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві.

Позивачка вважає, що документами, які свідчать про законність будівництва вказаного будинку її сином ОСОБА_8 є рішення виконавчого комітету Ужгородської районної Ради народних депутатів № 77 «Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу «Свідоцтва про забудову садиби» гр. ОСОБА_8Ф.» від 17 травня 1990 року, дозвіл на право виконання будівельних робіт, будівельний паспорт на забудову земельної ділянки № 22/90 від 25 травня 1990 року, а відтак останній набув прав і обов'язків забудовника житлового будинку, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Минай, вул. Проектна, 37.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Позивачка, як спадкоємець першої черги після смерті сина ОСОБА_8, 17.12.2009 року в липні 2010 року звернулася до Ужгородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак від нотаріуса 07.07.2010 року отримала відмову, у звязку із неможливістю встановити склад спадкового майна та відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст. 67 Закону України „Про нотаріат свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

За таких обставин, вимога позивачки про визнання, що до ОСОБА_6 переходять права та обовязки забудовника житлового будинку із надвірними будівлями № 37 по вул. Проектна в с. Минай Ужгородського району Закарпатської області після смерті ОСОБА_8, померлого 17.12.2009 року є підставною, що і не заперечувалось представником відповідача.

Однак, суд бере до уваги, що з моменту відмови нотаріуса про видачу свідоцтва до часу предявлення позовної заяви до суду пройшло майже шість років, а тому вимога представника відповідачів про застосування строку позовної давності, щодо даної вимоги є підставною.

З приводу вимоги позивачки про визнання за нею права користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою с. Минай, вул.. Проектна, 37 Ужгородського району Закарпатської області в порядку спадкування за законом, після смерті сина ОСОБА_8 суд виходить з наступного.

Встановлено, що зазначена земельна ділянка не приватизована, тобто правовстановлюючі документи на зазначену ділянку відсутні.

У відповідності до вимог ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

За правилом ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статею 125 Цього Кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статею 126 Цього Кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті, зокрема право власності на земельну ділянку набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою та свідоцтвом про право на спадщину.

За таких обставин, зазначена земельна ділянка при житті ОСОБА_8, померлого 17.12.2009 року не була належно ним оформлена, останній не набув на неї права власника, а тому спірна земельна ділянка не може бути обєктом спадковості.

Таким чином, на думку суду зазначена позовна вимога позивачки задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 261, 267 ч. 4, 373, 1216, 1218 ЦК України, 116, 125, 126 Земельного Кодексу України та ст. ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України суд,-

Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_6 до Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 григоровича, ОСОБА_7 про визнання прав та обовязків забудовника житлового будинку та визнання права користування земельною ділянкою відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закрпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Бедьо В.І.