Справа № 525/1356/17
Провадження №2/525/81/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2018 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на причіп до легкового автомобіля в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що після смерті 07.07.2009 року її батька ОСОБА_3, останнім постійним місцем проживання якого було селище ОСОБА_4 Полтавської області, відкрилась спадщина. ОСОБА_1 вказує, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, про що у ОСОБА_2 державній нотаріальній конторі 07.09.2009 року заведена спадкова справа №326/2009 та їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на депозитний рахунок № НОМЕР_1, що знаходиться у відділенні Полтавського АБ «Полтава банк» сел. В.Багачка Полтавської області та на легковий автомобіль ВАЗ-2106, 1995 року випуску, інших спадкоємців не було.

В липні 2017 року вона дізналась, що у власності її батька ОСОБА_3 був автомобільний причіп до легкового автомобіля БЗП 5, 2004 року випуску, д.н.з. 207 59 СК, який знаходиться в домогосподарстві її двоюрідного брата ОСОБА_5 в сел. В.Багачка, вул. Набережна (колишня ОСОБА_6), 50 Полтавської області.

Позивач вказує, що коли вона звернулася до в.о. державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори державного нотаріуса Решетилівської нотаріальної контори ОСОБА_7 з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний автомобільний причіп, то нотаріус постановою від 26.10.2017 року відмовила їй у видачі відповідного свідоцтва, в звязку з відсутністю правоустановлювальних документів. При цьому, позивач вказує, що оригінал технічного паспорту на вищевказаний спадковий причіп на даний час страчено і з цієї причини вона не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкування щодо вищевказаного автомобільного причепу, який належав за життя її батькові ОСОБА_3

Посилаючись на вищевикладені обставини та на положення ст.ст.1216-1218,1268,1223 ЦК України, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування як за спадкоємцем за законом після смерті 07.07.2009 року ОСОБА_3 право власності на автомобільний причіп до легкового автомобіля БЗП 5, 2004 року випуску д.н.з. 207 59 СК (а.с.а.с.2-3).

Після відкриття провадження у справі за нормами ЦПК України, які діяли до 15.12.2017 року, суд витребував відповідну інформацію про наявність/відсутність заповіту після смерті ОСОБА_8 та про те, хто прийняв спадщину (відмовився від її прийняття) після смерті даної особи та чи надходили претензії кредиторів (а.с.а.с.16-17).

У звязку з набранням 15.12.2017 року в Україні чинності нової редакції ЦПК України, з огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами, ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.12.2017 року вирішено продовжити розгляд даної цивільної справи за правилами загального позовного провадження і підготовче засідання у справі призначено на 23.01.2018 року, яке з поважних причин було перенесено на 08.02.2018 року.

До проведення підготовчого судового засідання у справі від відповідача у справі ОСОБА_2 селищної ради Полтавської області до суду надійшов листи про те, що даний відповідач визнає заявлені позовні вимоги позивача і просять провести відповідне засідання у відсутність представника даної селищної ради (а.с.а.с.30,31).

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала доводи та обґрунтування позовної заяви, в своїх поясненнях посилалася на обставини, що викладені в позові і просила позовні вимоги задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що батько позивачки по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_3 (а.с.5), останнім постійним місцем проживання якого було селище ОСОБА_4 Полтавської області, помер 07 липня 2009 року, про що Відділом РАЦС Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області видане відповідне свідоцтво про смерть (а.с.4).

З облікової картки приватного ТЗ 20759 СК, виданої Миргородським сервісним центром 01.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 значиться власником автомобільного причіпа до легкового автомобіля БЗП 5, 2004 року випуску, шасі (рама) Y7TBZР5004Т000085, д.н.з. 207 59 СК (а.с.6).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виконуюча обовязки державного нотаріуса ОСОБА_2 держнотконтори ОСОБА_7 постановою від 26.10.2017 року відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на причіп до легкового автомобіля БЗП - 5 після померлого батька ОСОБА_3, у звязку з відсутністю правовстановлювального документу (а.с.7).

З повідомлення ОСОБА_2 державної нотаріальної контори №01-09/13 від 04.01.2018 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та копій документів зі Спадкової справи №326/2009, заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що спадщину після смерті 07.07.2009 року ОСОБА_3 за законом прийняла дочка ОСОБА_1. Заяв від інших спадкоємців та кредиторів не надходило, на імя ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на легковий автомобіль марки «ВАЗ 2106» та депозитний рахунок (а.с.а.с.20-24).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України).

У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті).

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України.

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємець першої черги за законом після померлого ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 в установленому законом порядку та строки прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, але у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на автомобільний причіп до легкового автомобіля БЗП - 5 відсутній, позивач ОСОБА_1 не може в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний спадковий автомобільний причіп, відповідно, не може оформити свої спадкові права на вищевказане спадкове майно.

В контексті розгляду даного позову та заявлених позовних вимог суд враховує зміст п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Також, в контексті звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_9 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, а також підстав, які наведені у постанові нотаріуса про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10 права власності на автомобільний причіп до легкового автомобіля БЗП-5 2004 року випуску, д.н.з. 207 59 СК, який належав померлому ОСОБА_3

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.15,16,328,392,1216-1218,1220,1261,1296,1297 ЦК України, ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,197,200,206,259,263-265,272-273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В порядку спадкування після померлого 07 липня 2009 року ОСОБА_3, останнім постійним місцем проживання якого було селище ОСОБА_4 Полтавської області, визнати за ОСОБА_1 (дочкою померлого ОСОБА_3П.) як за спадкоємицею першої черги за законом, право власності на автомобільний причіп до легкового автомобіля БЗП-5, 2004 року випуску, шасі (рама) Y7TBZР5004Т000085, д.н.з.207 59 СК, який належав померлому ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2; відповідач ОСОБА_2 селищна рада Полтавської області, місце знаходження селище ОСОБА_4, вулиця Каштанова, 20 Полтавської області.

Повний текст рішення складений 08.02.2018 року.

Суддя В.В.Хоролець