Єдиний унікальний номер 226/2072/17 Номер провадження 22-ц/775/218/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Космачевської Т.В., Мальованого Ю.М.

розглянувши у приміщенні суду у м. Бахмут Донецької області в письмовому провадженні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року у справі № 226/2072/17 про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Донецьке вугільне паливо" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Карпенка Андрія Анатолійовича, третя особа - державний нотаріус Мирноградської державної нотаріальної контори Свиридова А.В., про визнання договору дійсним, визнання права власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні (головуючий суддя першої інстанції Салькова Віра Сергіївна), -

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Димитровського міського суду Донецької області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Донецьке вугільне паливо" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Карпенка А.А. (далі ТОВ "Промислова компанія "Донецьке вугільне паливо") про визнання договору дійсним, визнання права власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні.

Зазначала, що постановою Господарського суду Донецької області від 28.08.2012 року у справі про банкрутство № 5006/27/19б/2012 ТОВ "Промислова компанія "Донецьке вугільне паливо" (м. Димитров) визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура.

Ліквідатором ТОВ "Промислова компанія "Донецьке вугільне паливо" (м. Мирноград) ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.01.2017 року призначено Карпенка А.А.

17 жовтня 2017 року проведено аукціон з продажу майна банкрута, на якому нею було придбано нежитлове приміщення вбудоване в двоповерховий житловий будинок, що складає 39/50 частин житлового будинку, загальною площею 186,2 кв.м (літ. А-1, А2-1) з відповідною частиною господарських споруд та побудов, а саме: 2-1 коридор 2,1 кв.м, 2-2 щітова 4,1 кв.м, 2-3 холл 12,4 кв.м, 2-4 кабінет 10,3 кв.м, 2-5 кабінет 14,3 кв.м, 2-6 кабінет 6,3 кв.м, 2-7 комора 7,0 кв.м, 2-8 коридор 11,3 кв.м, 2-9 кабінет 8,5 кв.м, 2-10 душова 1,1 кв.м, 2-11 санвузол 3,2 кв.м, 2-12 коридор 8,3 кв.м, 2-13 приймальня 20,1 кв.м, 2-14 кабінет 10,5 кв.м, 2-15 кабінет 15,1 кв.м, 2-16 кабінет 17,1 кв.м, 2-І гараж 31,6 кв.м, 2-ІІ приміщення установки баку 2,9 кв.м, склад ? літ. В-1 24,5 кв.м, уборна літ. Д-1 1,2 кв.м, склад літ. К-1 12,6 кв.м, № 7 ворота 6,4 кв.м, № 8 паркан 21,1 кв.м, ІV замощення 44,1 кв.м, земельна ділянка площею 0,0660 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Після проведення аукціону вона сплатила повну вартість за придбаний об'єкт нерухомості та 23 жовтня 2017 року між нею та ліквідатором був підписаний договір про придбання майна банкрута на аукціоні, а також акт про передання права власності на куплене нерухоме майно.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його бакрутом" (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI) для отримання свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажу майна в провадженні у справі про банкрутство вона звернулася до державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори Свиридової А.В.

Постановою від 09 листопада 2017 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажу майна в провадженні у справі про банкрутство, послалась на те, що відповідно до частин 3, 4 ст. 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його бакрутом" протягом п'яти днів з дати підписання цього протоколу замовник аукціону надсилає переможцеві торгів пропозицію щодо укладення договору купівлі-продажу майна разом з проектом цього договору відповідно до поданої переможцем торгів пропозиції щодо встановлення ціни цього майна. Переможець торгів повинен протягом п'яти днів з дня одержання проекту договору підписати його та перерахувати кошти за придбане майно на зазначений у протоколі номер банківського рахунка. Відповідно до частини 4 ст. 50 цього Закону укладений на аукціоні договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Проте нотаріус не може посвідчувати договір, укладений сторонами з перервою у часі та підписаний ними до нотаріального посвідчення. Згідно частини 2 ст. 45 Закону України "Про нотаріат" договір підписується сторонами одночасно у присутності нотаріуса.

Після отримання постанови від 09 листопада 2017 року вона звернулася до ліквідатора, який листом від 09 листопада 2017 року повідомив, що вона не є власником майна, придбаного на аукціоні, оскільки у зв'язку із відмовою нотаріуса вчинити нотаріальні дії державна реєстрація на її ім'я придбаного майна не здійснена, рекомендував звернутися до суду.

Посилаючись на те, що майно на аукціоні вона придбала правомірно, що вона є належним власником придбаного нежитлового приміщення, що дії ліквідатора та нотаріуса порушують її права як власника майна придбаного на аукціоні, просила:

1. визнати договір від 23 жовтня 2017 року про придбання майна банкрута на аукціоні між нею та ліквідатором та акт про передання права власності на придбане нерухоме майно від 23 жовтня 2017 року дійсними;

2. визнати за нею право власності на нежитлове приміщення вбудоване в двоповерховий житловий будинок, що складає 39/50 частин житлового будинку, загальною площею 186,2 кв.м (літ. А-1, А2-1) з відповідною частиною господарських споруд та побудов, а саме: 2-1 коридор 2,1 кв.м, 2-2 щітова 4,1 кв.м, 2-3 холл 12,4 кв.м, 2-4 кабінет 10,3 кв.м, 2-5 кабінет 14,3 кв.м, 2-6 кабінет 6,3 кв.м, 2-7 комора 7,0 кв.м, 2-8 коридор 11,3 кв.м, 2-9 кабінет 8,5 кв.м, 2-10 душова 1,1 кв.м, 2-11 санвузол 3,2 кв.м, 2-12 коридор 8,3 кв.м, 2-13 приймальня 20,1 кв.м, 2-14 кабінет 10,5 кв.м, 2-15 кабінет 15,1 кв.м, 2-16 кабінет 17,1 кв.м, 2-І гараж 31,6 кв.м, 2-ІІ приміщення установки баку 2,9 кв.м, склад ? літ. В-1 24,5 кв.м, уборна літ. Д-1 1,2 кв.м, склад літ. К-1 12,6 кв.м, № 7 ворота 6,4 кв.м, № 8 паркан 21,1 кв.м, ІV замощення 44,1 кв.м, земельна ділянка площею 0,0660 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2-5).

Ухвалою судді Димитровського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "Промислова компанія "Донецьке вугільне паливо" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Карпенка А.А., третя особа - державний нотаріус Мирноградської державної нотаріальної контори Свиридова А.В., про визнання договору дійсним, про визнання права власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні, повернуто позивачу та роз'яснено, що вона має право на звернення з даною заявою до господарського суду Донецької області (а.с. 8-9).

Повертаючи позовну заяву, суд виходив з того, що вона не підсудна Димитровському міському суду Донецької області і відповідно до п. 4 частини 3 ст. 121 ЦПК України підлягає поверненню позивачеві. Відповідно до частини 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його бакрутом" (в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI), статей 12, 16 ГПК України, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (а.с. 8-9).

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року та зобов'язати суд першої інстанції прийняти позовну заяву до розгляду.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону від 22.12.2011 року №4212-V, який набрав чинності 18.01.2013 року.

Оскільки ТОВ "Промислова компанія "Донецьке вугільне паливо" визнано банкрутом до набрання чинності цим Законом (до 18.01.2013 року), відповідно до абзацу 3 п. 11 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом. Отже, приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI не можуть бути застосовані по цій справі, мають бути застосовані приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом від 22.12.2011 року № 4212-VI.

Крім того позивач посилається на те, що вона, як фізична особа, не є учасником провадження у справі про банкрутство та не має права звернення до господарського суду.

Суд першої інстанції помилково не застосував у цій справі норму ст. 114 ЦПК України, згідно якої позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або його основної частини (а.с. 15-18).

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження від 28 грудня 2017 року разом з апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 відповідачем - ТОВ "Промислова компанія "Донецьке вугільне паливо" та третьою особою - державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори Свиридовою А.В. отримані відповідно 05 січня 2018 року та 04 січня 2018 року (а.с. 31, а.с. 32). Відзиви в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшли.

Ліквідатор ТОВ "Промислова компанія "Донецьке вугільне паливо" Карпенко А.А. надіслав клопотання, згідно якого апеляційну скаргу ОСОБА_1 він підтримує та просить скасувати оскаржувану ухвалу. Будь-які обґрунтування змісту і вимог апеляційної скарги в клопотанні відсутні (а.с. 33).

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15.12.2017 року) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

До такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного:

Відповідно до частини 3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тобто, законність і обґрунтованість судового рішення перевіряються на час його ухвалення.

Відповідно до п. 4 частини 3 ст. 121 ЦПК України (в редакції до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали), на яку послався суд, як на підставу повернення позовної заяви позивачу, заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 5 постанови від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" та в пунктах 2, 33, 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Статтею 107 ЦПК встановлено, що всі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судами першої інстанції, якими є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди.

Питання про підсудність справ визначається ЦПК, зокрема: розділом II - щодо справ наказного провадження; главою 1 розділу III - щодо справ позовного провадження; розділом IV - щодо справ окремого провадження; розділами VI, VII - щодо заяв (скарг) стягувача, боржника, інших учасників виконавчого провадження, заяв (подання) державного виконавця з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень; главами 1 і 2 розділу VII 1 - щодо заяв про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо клопотань про визнання, звернення до виконання рішень іноземних судів; статтею 404 - щодо заяв про відновлення втраченого судового провадження; статтею 414 - щодо справ за участю іноземних осіб.

Проте суд першої інстанції зазначеного не врахував, не зазначив які саме правила підсудності, встановлені ЦПК України, порушив позивач, та дійшов помилкового висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1, яка пред'явлена до суду за місцезнаходженням відповідача - ТОВ "Промислова компанія "Донецьке вугільне паливо" (Донецька область, місто Мирноград) та за місцезнаходженням нерухомого майна, що є предметом позову, не підсудна Димитровському міському суду, оскільки вона має пред'являтися до Господарського суду Донецької області. При цьому суд переплутав поняття "юрисдикція суду", яка визначає компетенцію суду здійснювати правосуддя в формі визначеного законом виду судочинства та щодо визначеного кола правовідносин, та "підсудність", відповідно до якої визначається суд певної юрисдикції, до повноважень якого належить вирішення спору.

Суд першої інстанції не врахував, що правовим наслідком порушення юрисдикції суду, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, є відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 частини 2 ст. 122 ЦПК України в редакції до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали), а не повернення заяви позивачеві.

Така ж правова норма міститься і в п. 1 частини 1 ст. 186 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15.12.2017 року, згідно якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали про повернення заяви позивачеві, про що позивач обґрунтовано зазначає в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а тому він не може вирішувати питання щодо відкриття або відмови у відкритті провадження у справі. Ці питання є компетенцією суду першої інстанції, відповідно апеляційний суд не може робити передчасних висновків з цих питань при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позовної заяви.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги встановлені ст. 374 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), серед яких відсутне право суду апеляційної інстанції зобов'язати суд першої інстанції прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1, про що клопоче позивач в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року у справі № 226/2072/17 про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "Донецьке вугільне паливо" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Карпенка Андрія Анатолійовича, третя особа - державний нотаріус Мирноградської державної нотаріальної контори Свиридова А.В., про визнання договору дійсним, визнання права власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні, скасувати. Справу направити для продовження розгляду до Димитровського міського суду Донецької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2018 року.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: Т.М. Космачевська

Ю.М. Мальований