Справа №461/6491/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м.Льві

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та затвердження договору про встановлення місця проживання дитини

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та затвердження договору про встановлення місця проживання дитини. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 03 листопада 2012 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №235. У сторін народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що подружні стосунки протягом останніх років погіршились. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя. Вважає, що примирення та збереження сім'ї є неможливим та суперечить її інтересам. Окрім того, зазначає, що дочка проживає та зареєстрована за місцем проживання відповідача та навчається в учбовому закладі, який розташований поблизу місця її проживання, тому сторони дійшли згоди, що ОСОБА_4 має проживати з відповідачем. Відтак, просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 03 листопада 2012 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №235 та затвердити договір про встановлення місця проживання дитини.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 серпня 2018 року дана позовна заява була залишена без руху. Заявою від 08 вересня2018 року, яка надійшла до суду 10 вересня 2018 року недоліки позовної заяви усунуті.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 вересня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивач у підготовче судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує /а.с. 21/.

Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, що дає суду можливість вважати, що відповідач визнає позов /а.с. 23/.

На підставі ч.1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України проведення попереднього судового засідання здійснюється за відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що 03 листопада 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Костів) ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстровано Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №235, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 201410 /а.с. 4/.

Сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №071309 /а.с. 5/

Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого погіршилися подружні стосунки в негативну сторону, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов в частині розірвання шлюбу необхідно задоволити.

Розглядаючи вимогу позивача про затвердження договору про встановлення місця проживання дитини, суд виходить з наступного.

За правилами ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Як регламентовано ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено, що за відсутності спору місце проживання дитини визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. При цьому законодавецем, у даному випадку, не передбачено затвердження судом договору про визначення місця проживання дитини.

Водночас, суд вирішує питання про місце проживання дитини у випадку наявності спору між батьками.

Матеріалами справи встановлено, що спрору з приводу місця проживання дитини між сторонами немає, про що свідчить договір від 20 серпня 2018 року /а.с. 6/. За таких обставин у суду відсутні правові пістави для задоволення позовних вимог в частині затвердження договору про встановлення місце проживання дитини.

Зважаючи на вищевказані обставини справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити частково.

На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у звязку з визнанням позову відповідачем позивачеві необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції №80 від 28.08.2018 року, а з відповідача на корить позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст.ст. 105, 112, 114, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5, 10, 13, 142, 200, 206, 223, 247, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: 79005, м. Львів, вул. Ш.Руставелі, 36/18, паспорт серії КА972785, виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС у Львівській області 30 жовтня 1998 року) та ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: 79069, м. Львів, вул. Порічкова, 15/26, паспорт серії КС921278, виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС у Львівській області 23 листопада 2012 року), який зареєстровано 03 листопада 2012 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 235.

В іншій частині позову відмовити.

Повернути ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: 79069, м. Львів, вул. Порічкова, 15/26, паспорт серії КС921278, виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС у Львівській області 23 листопада 2012 року) з державного бюджету 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції №80 від 28.08.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: 79005, м. Львів, вул. Ш.Руставелі, 36/18, паспорт серії КА972785, виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС у Львівській області 30 жовтня 1998 року) на користь ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: 79069, м. Львів, вул. Порічкова, 15/26, паспорт серії КС921278, виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС у Львівській області 23 листопада 2012 року) 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів, з дня його проголошення (складення). Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 30 жовтня 2018 року.

Суддя Зубачик Н.Б.