Справа № 1620/2890/2012
Провадження № 6/541/166/2018
У Х В А Л А

25 січня 2018 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Сидоренко Ю.В., розглянувши матеріали подання головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2018 року головний державний виконавець Миргородського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобовязань, покладених на нього Миргородським міськрайонним судом Полтавської області. Посилаючись на ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», п.22-25 Постанови КМ України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитині, їх тимчасового затримання та вилучення», ст. 377-1 ЦПК України державний виконавець просив подання задовольнити.

Дослідивши подання державного виконавця та додані до нього документи суддя приходить до висновку, що воно підлягає поверненню заявнику, оскільки подано без додержання вимог, встановлених законом.

Зазначені старшим державним виконавцем підстави подання не відповідають діючому законодавству. Так, Постанова КМУ від 31 березня 1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитині, їх тимчасового затримання та вилучення» на яку посилається державний виконавець, втратила чинність на підставі Постанови КМ України від 26 листопада 2014 року № 682 «Про внесення змін до Постанова КМ України від 07 травня 2014 року №152 та визнання такими, що втратили чинність, деяких Постанов КМ України».

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, згідно якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Звертаючись до суду заявник посилається на норми ЦПК України, які станом на 25 січня 2018 року втратили свою чинність.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 441 ЦПК України (в діючій редакції) тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України визначено вимоги, яким має відповідати заява про забезпечення позову, зокрема вона подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження(для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З поданого державним виконавцем подання вбачається, що воно подане без дотримання вимог ст. 151 ЦПК України, зокрема, - не містить повного найменування заявника, його місцезнаходження, поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника за його наявності або номер і серію паспорта, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності.

Крім того, подання має дефекти друку, що не дає можливості прочитати частину його тексту.

Відповідно до п.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин подання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України слід повернути заявнику.

Керуючись ст. ст.151, 152, 153, 267, 353, 441 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Подання головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - повернути заявнику.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Суддя: ОСОБА_3