Справа № 520/8596/17
Провадження № 2/520/2611/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2018 року

Київський районний суд м. Одеси

у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю секретаря судового засідання Нефедової Г.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просила стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в особі його матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти до його повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

30.10.2018 року позивач подала через свого представника ОСОБА_4 до суду заяву про уточнення позову, в якій позивач просила суд стягнути з відповідача, на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в особи його матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в твердій сумі до його повноліття, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 27 листопада 2010 року ОСОБА_1 з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого 14 квітня 2011 року у подружжя народився син ОСОБА_3, який на сьогодні є неповнолітнім, проживає разом з позивачем та потребує матеріальної допомоги для його утримання. Позивач в позові також зазначила, що відповідач не приймає участі в матеріальній допомозі по утриманню своєї неповнолітньої дитини, він проживає окремо від дитини і на теперішній час місцезнаходження і місце роботи відповідача невідомо. Невиконання батьком зобовязання з матеріального утримання свого сина зумовила звернення з дійсним позовом до суду.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_4 до судового засідання надав заяву в якій просить суд уточнені позовні вимоги задовольнити та розглянути за його відсутністю.

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив та відзив на позовну заяву позивача до суду не надав.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд на підставі вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд розглянувши в судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача, дослідивши надані позивачем докази у сукупності встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Так судом встановлено, що 27 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 139672, що видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 27 листопада 2010 року та зроблено в Книзі реєстрації шлюбів актовий запис за № 1137 (а. с. 8).

14 квітня 2011 року в позивача та відповідача у шлюбі народився син ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 267289, що видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 12 травня 2011 року та зроблено в Книзі реєстрації народжень актовий запис за № 776 (а. с.7).

Шлюб між позивачем та відповідачем нерозірваний.

Малолітній син ОСОБА_3 мешкає разом з позивачем. Відповідач з позивачем та своїм малолітнім сином разом не проживає, участі в утриманні сина не приймає.

З листа Київського відділу поліції в місті ОСОБА_5 управління Національної поліції в Одеській області вих. № 37/М -1804 від 14.08.2017 року вбачається, що відповідач з 28.02.2017 року перебуває у розшуку за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених пп. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000600 від 15.02.2017 року (а. с. 17).

Згідно вимог ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Також ч. 4 вищевказаної статті ЦПК України встановлено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Аналогічна правова норма закріплена й в ст. 180 СК України, яка також передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вимогами ст. 5 протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод державою гарантовано, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування у шлюбі та у випадках його розірвання.

При цьому, на підставі вимог ч. 2 ст. 141 СК України законодавцем закріплено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Що стосується розміру утримання на дітей, яке гарантовано державою, то з цього приводу спірні правовідносини детально врегульовано законодавцем в ч. 2 ст. 182 СК України.

Так, вимогами абзацу першого ч. 2 ст. 182 СК України закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Також згідно вимог ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Абзацом третім ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Законодавцем згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України в імператвиному порядку встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Частиною четвертою ст. 27 Конвенції про права дитини гарантовано, що Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

Враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено права дитини, що гарантовані ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. А тому порушення права дитини підлягають судовому захисту.

На підставі вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, зокрема ч. 1 ст. 184 СК України, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» та зміни до нього прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 липня поточного року становить 1944 гривень.

Беручи до уваги встановлені вище судом фактичні обставини справи і виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також обставини для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, суд вважає доцільним призначити з 25.07.2017 року розмір аліментів для утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму сумою визначеною законодавством 1944 гривень, що буде відповідати інтересам дитини по її утриманню.

На підставі вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст.12-13, 141, 258-259, 263-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, на підставі ст. ст.180, 182, 184, 191 СК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (65016, м. Одеса, вул. Авдеєва-Чорноморського, 25-а, ідент. номер:НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (65062, АДРЕСА_1, ідент. номер: НОМЕР_1), аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1944,00 (одна тисяча девятсот сорок чотири грн.. 00 коп.) гривень, щомісячно, починаючи з 25 липня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 14 квітня 2029 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (65016, м. Одеса, вул. Авдеєва-Чорноморського, 25-а, ідент. номер:НОМЕР_2), на користь держави, судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Луняченко В. О.