Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1437/18
провадження № 2/650/430/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого Сікора О.О.,

за участю секретаря Коваленко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого звернувся представник ОСОБА_2 до Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права на спадщину,

встановив:

28 серпня 2018 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить: встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року після смерті його батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року; визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) розміром 11,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території с. Нова Кубань Великоолександрівського району Херсонської області, підтвердженого сертифікатом серія НОМЕР_1 виданого на імя ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер чоловік позивача ОСОБА_3, після якого відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 9,81 га та права на земельну частку (пай) розміром 11,11 згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1. Вказане майно та права позивач прийняла у порядку спадкування за законом шляхом подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Право на вказане майно було оформлене шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, а право на земельну частку оформлене не було у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу та необхідності встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем після смерті його батька.

Тобто для підтвердження факту належності померлому вказаного права на земельну ділянку позивачу необхідно встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті його батька ОСОБА_4

Оскільки оформлення вказаних спадкових прав у позасудовому порядку неможливе, позивач звернувся до суду із вказаними вимогами.

Під час розгляду справи суд, за клопотанням представника, ухвалою суду від 31 серпня 2018 року витребував від: приватного нотаріуса Великоолександрівського району ОСОБА_5 відомості про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року; від РАЦС Великоолександрівського РУЮ Херсонської області витяг з актового запису про смерть ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року; від відділу Держземгеокадастру у Великоолександрівському районі Херсонської області інформацію щодо оформлення земельної частки (паю) згідно з сертифікатом НОМЕР_1.

Відзив на позов не подано.

На судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених у позові.

На судове засідання представник відповідача не зявився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені представником позивача обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер чоловік позивача ОСОБА_3, що підтверджується актовим записом № 4 складеним 08 серпня 2003 року Новокубанською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 08 серпня 2003 року).

Факт укладення шлюбу 24 серпня 1974 року між позивачем та ОСОБА_3 підтверджується актовим записом № 12 складеним 24 серпня 1974 року Брускінським ЗАГСом Великоолександрівського району (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 24 серпня 1974 року).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2007 року та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06 вересня 2018 року ОСОБА_1 прийняла після смерті чоловіка спадщину за законом у виді земельної ділянки площею 9,81 га, що розташована на території Новокубанської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4, що підтверджується актовим записом № 8 складеним 08 липня 1995 року (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 від 08 липня 1995 року).

Відповідно до актового запису про народження № 41 складеним 26 липня 1955 року (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 26 липня 1955 року) ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3

Вказані особи постійно проживали разом за однією адресою і після смерті батька син вступив в управління його особистими речами та іншим господарчим майном, що суд встановив виходячи з визнання такого факту відповідачем, який погодився з усіма позовними вимогами та обставинами викладеним у позові, а отже в силу частини першої статті 82 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню.

Крім того, такий факт підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які посинили, що ОСОБА_4 останні пять років до дня смерті в силу свого похилого віку проживав разом зі своїм сином ОСОБА_3, який після смерті батька на власний розсуд розпорядився речами батька.

Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації від 28 лютого 1997 року № 64 встановлено, що на підставі вищевказаного рішення за ОСОБА_4 було визнано право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Леніна» розміром 11,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю).

Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводились, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02 жовтня 2018 року.

Відповідно до листа Відділу у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 07 вересня 2018 року вказаний сертифікат ОСОБА_4, який був включений до списку членів КСП «Леніна» при житті не отримував, право на земельну частку (пай) не оформлено.

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу спадкових прав позивача на майнові права, які залишились після смерті спадкодавця, що врегульовані нижченаведеними положеннями цивільного законодавства, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пунктів чотири та пять Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі ЦК) ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки, відповідно до пункту першого Прикінцевих та перехідних положень ЦК цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, а спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася до вказанні дати та до 01 липня 2003 року спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК УРСР.

Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у звязку зі смертю.

Суд установив, що ОСОБА_3, будучи віднесеним до спадкоємців першої черги за законом як син, що вступив в управління особистим майном померлого, прийняв спадщину за законом, що відкрилась після смерті батька, який на момент смерті мав право на вказану земельну частку (пай), яка у звязку з цим увійшла до спадкової маси, що залишилась після смерті ОСОБА_3

Оскільки ОСОБА_3 помер під час дії ЦК України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, відповідні правовідносини врегульовані такими його статтями.

Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Отже, оскільки суд встановив, що позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка у виді вказаної земельної частки, а спадщина може бути прийнята лише в цілому, слід дійти висновку, що позивач також прийняла спадщину і щодо права належного спадкодавцю на час смерті.

Цей факт надає їй право вимагати в судовому порядку визнати за нею таке право, за умови неможливості вирішення вказаного питання в позасудовому порядку, тобто шляхом звернення до нотаріуса.

З огляду на те, що нотаріальним органом позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав правомірно, за відсутності доказів фактичного прийняття спадщини сином після батька, та за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно, що виключає можливість видачі свідоцтва про право на спадщину, суд констатує невизнання права позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, яке може бути захищене в судовому порядку.

Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

Увалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який прийняв спадщину у виді права, що належало її чоловіку, так і відповідача, який не набув таке право на спірне майно у порядку встановленому законом.

Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивач будучи спадкоємцем першої черги за законом прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті чоловіка, у виді права на земельну ділянку (пай), яке належало останньому на момент смерті та не припинилось у звязку з цим.

Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року (далі ЦПК України) судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції органу місцевого самоврядування, представником відповідача позовні вимоги не заперечувалися та учать відповідного органу обумовлена встановленими законом повноваженнями та особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 265 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) в інтересах якого звернувся представник ОСОБА_2 до Борозенської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області (місце знаходження: Херсонська область, Великоолександрівський район, с. Борозенське, вул. Мічуріна, 1) про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права на спадщину задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року після смерті його батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) розміром 11,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території с. Нова Кубань Великоолександрівського району Херсонської області, підтвердженого сертифікатом серія НОМЕР_1 виданого на імя ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Херсонської області через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 01 листопада 2018 року.

Суддя: О.О. Сікора