Номер провадження: 22-ц/785/835/18
Номер справи місцевого суду: 522/4884/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3 не зявились,

від відповідача ОСОБА_4 не зявились,

від третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5 не зявились,

переглянувши цивільну справу №522/4884/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_5 про визнання незаконним заселення та користування житловим приміщенням, виселення без надання іншого житлового приміщення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2017 року у складі судді Загороднюка В.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2, звернувшись 15 березня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, їй ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_8 У кімнатах квартири, що належать ОСОБА_5 та ОСОБА_7, проживають сторонні особи. Посилаючись на порушення права спільної часткової власності, позивач ОСОБА_2 після уточнення вимог остаточно просила визнати незаконним та таким, що порушує права заселення та користування квартирою №14 по вул. Кінній, 14 в м. Одесі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із належної їй на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, стягнути судові витрати (а.с.1-9, 93-94).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року відкрито провадження у справі (а.с.13)..

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 пояснень, заперечень суду першої інстанції не надали.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у самоправності вселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартиру за відсутності попереднього узгодження з позивачем як співвласницею квартири, полягає у порушенні неправомірним вселенням відповідачів права позивача на житло та у відновленні порушеного права виселенням відповідачів як таких, які зайняли приміщення самоправно, з займаних приміщень без надання іншої житлової площі.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які наявні посилання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду в його мотивувальній частині та залишення без змін в його резолютивній частині з огляду на наступне.

Позивачем в порядку доведення обставин, на які посилалась як на підставу своїх вимог, надано докази, що містять наступні дані.

Квартира АДРЕСА_2 має загальну площу 137,00 кв. м; у вказаній квартирі ОСОБА_9 та ОСОБА_2 займають одну житлову кімнату площею 18,8 кв.м, ОСОБА_6 займає дві житлові кімнати загальною площею 35,92 кв.м; ОСОБА_5 займає одну житлову кімнату площею 17,00 кв.м, ОСОБА_7 займає одну житлову кімнату площею 17,00 кв.м (а.с.8, 10-12).

В порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» житлові кімнати у квартирі №14 спільного заселення в будинку №14 по вулиці Кінній в м. Одесі набуті у власність особами, які ними користувалися.

Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 грудня 2008 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 10 грудня 2008 року №215024, ОСОБА_8 та члену її сімї ОСОБА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності 85/1000 частин приміщення квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.9, 10-12).

В ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції в порядку перевірки реєстрації місця проживання відповідачів та третьої особи отримано інформацію, що містить наступні дані.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, має зареєстроване місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.51, 213).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, має зареєстроване місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.47, 54, 215).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, знятий 30 жовтня 2014 року з реєстрації по квартирі №45 в будинку №2 на Соборній площі в м. Одесі; реєстрації місця проживання не має (а.с.46, 52, 212).

Згідно наявних в справі доказів встановлено, що квартира АДРЕСА_2 була квартирою спільного заселення (комунальною квартирою), де мешкали два і більше наймачів (більш точні дані у суду відсутні), які використовували надані їм житлові кімнати на умовах найму для власного проживання та проживання членів своєї сімї.

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» кімнати у квартирах, де мешкали два і більше наймачів, які використовувались на умовах найму, були віднесені до обєктів приватизації та, відповідно, набуті безоплатно у власність в порядку приватизації.

Таким чином, кожен з наймачів квартири спільного заселення набув у власність займану ним житлову кімнату у квартирі спільного заселення, як наслідок, квартира спільного заселення стала обєктом права спільної часткової власності.

ОСОБА_2, як член сімї ОСОБА_8 разом з останньою, яка була наймачем однієї із пяти житлових кімнат квартири спільного заселення, набула у приватну спільну часткову власність в порядку приватизації 85/1000 часток квартири АДРЕСА_4.

За змістом заявлених вимог ОСОБА_2 просила визнати незаконним та таким, що порушує права заселення та користування квартирою №14 по вул. Кінній, 14 в м. Одесі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із належної їй на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 займали житлову кімнату квартири, що була обєктом приватизації наймача цієї квартири. На час вирішення спору житлова кімната, в якій проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, належить ОСОБА_5, яка рівно як і позивач ОСОБА_2 є власником частки (документи щодо розміру частки у суду відсутні) квартири АДРЕСА_4.

Рішення суду першої інстанції містить посилання на те, що ОСОБА_3 є дочкою власника ОСОБА_5, однак докази родинних відносин в справі відсутні.

ОСОБА_2 незаконність проживання відповідачів у квартирі обгрунтовує самоправністю їх вселення, яку вбачає у вселенні без її на то згоди.

Здійснення права спільної часткової власності врегульовано статтею 358 ЦК України, відповідно до положень якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Колишні квартири спільного заселення (комунальні квартири), які в порядку приватизації перейшли у спільну часткову власність наймачів житлових кімнат та членів їх сімей, є обєктом права спільної часткової власності, де початково між співвласниками встановлюється порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Так, кожен із співвласників має у володінні та користуванні саме ті житлові кімнати квартири, що були обєктом приватизації саме для них. Інші приміщення квартири (коридори, кухні, туалети тощо) залишаються у загальному користуванні всіх співвласників квартири, у разі, якщо обєкт (майно) неподільне.

ОСОБА_2 просить виселити з квартири відповідачів, які займають житлову кімнату, що знаходиться у володінні та користуванні співвласника квартири ОСОБА_5, при цьому співвласник квартири ОСОБА_5 не залучена до участі в справі в якості відповідача.

Крім ОСОБА_2 та ОСОБА_5 співвласниками квартири АДРЕСА_4 є й інші особи, які мають такі ж права і обовязки щодо квартири як і позивач ОСОБА_2, проте дані особи також не залучені до участі у справі.

Посилання на незастосування норм Житлового кодексу України, зокрема, щодо визнання проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у квартирі незаконним в силу самоправності зайняття ними житлового приміщення безпідставні, оскільки частина 3 статті 116 ЖК регулює виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення у разі, якщо особи самоправно зайняли жиле приміщення наймача. ОСОБА_5, рівно як і інші співвласники квартири є співвласником, а не наймачем жилих приміщень, відтак, в даному випадку мова може йти про усунення на вимогу власника (співвласника) перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (захист права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння).

ОСОБА_2 з колом учасників справи не визначилась, співвласники квартири до участі в справі залучені не були, що має наслідком відмову в позові.

Негаторний позов може бути предявлений у межах строку існування правопорушення; якщо перешкоди усунено, то відпадають і підстави на предявлення негаторного позову.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вибули з квартири АДРЕСА_4, про що зазначила позивач ОСОБА_2 у адресованій суду заяві від 18 жовтня 2018 року (а.с.216).

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_5 про визнання незаконним заселення та користування житловим приміщенням, виселення без надання іншого житлового приміщення змінити в його мотивувальній частині та залишити без змін в його резолютивній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 5 листопада 2018 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_10