справа № 274/4556/17
провадження № 2/0274/867/18
Р І Ш Е Н Н Я
31.10.2018 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-
В с т а н о в и в :
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.12.2017 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
02.02.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ " Приватбанк" з тих підстав, що в Анкеті - заяві, доданої до позовної заяви, відсутня відмітка біля графи щодо ознайомлення позичальника з тарифами на обслуговування кредиту. Позивачем надано розрахунок заборгованості , який не є документом, що підтверджує безспірність вимог банку. Належними документами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості , могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України " Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Позивачем також не надсилалося відповідачу жодного повідомлення про зміну відсоткової ставки. ( а.с.58-59).
02.04.2018 року представником відповідача ОСОБА_2 подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій вказує, що із розрахунку заборгованості за кредитом заборгованість по тілу кредиту почалася з 31.10.2016 року, за відсотками з 10.10.2014 року, тому з даного часу має бути застосована позовна давність до заявлених позивачем вимог. В зв"язку з чим простить суд застосувати строки позовної давності , у зв"язку з чим відмовити у задоволенні позовних вимог ( а.с. 69-70).
05.06.2018 року представником позивача подано відзив на заяву про застосування строків позовної давності. Згідно даного відзиву представник позивача просить суд відмовити в задоволенні заяви про застосування строків позовної давності, з тих підстав, що відповідач неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 04.01.2015 року, позивач звернувся до суду з позовом 26.10.2017 року , до спливу строку позовної давності ( а.с. 73-76).
В судовому засіданні представник позивача вимоги викладені в позовній заяві підтримав повністю, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, просить відмовити в позові та застосувати строки позовної давності.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 6 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) та статті 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» Кредитного договору № б/н від 09.11.2012 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік (2,5% на місяць), з 01.09.2014 року - 34,80 % на рік (2,9% на місяць), з 01.04.2015 року - 43,20 % на рік (3,6% на місяць), з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом. Даний Кредитний договір складається з Анкети-заяви Позичальника, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов і правил надання банківських послуг. Анкета - заява позичальника підписана відповідачем 09.11.2012 року ( а.с. 8-зворот).
Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті відповідача, ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та Правила надання банківських послуг».
Тобто, Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, які, таким чином, отримують доступ до всіх послуг банку. Підписавши 09 листопада 2012 року Анкету-Заяву, ОСОБА_4 приєднався до запропонованих ПАТ КБ «ПриватБанк» Умов та Правил надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах і Правилах надання банківських послуг та користування платіжною карткою, ОСОБА_5, і укладення кредитного договору саме таким чином не суперечить чинному законодавству України. Також відповідно до даної анкети-заяви, відповідач погодився вважати Умови та правила надання банківських послуг, ОСОБА_5 складовими частинами договору. Таким чином, відсутність підпису на вказаних умовах не є підставою для висновку про те, що ОСОБА_4 не був з ними ознайомлений, враховуючи вказані Умови анкети-заяви.
Згідно з розрахунком з заборгованості останній платіж за кредитним договором ОСОБА_4 здійснив 04.01.2015 року.
Представник відповідач подав письмову заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України ).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Оскільки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Враховуючи, що останній обов'язковий платіж за спірним договором відповідач здійснив 04.01.2015 року, тому строк позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, а саме з 04.01.2015 року, за який відповідачем не було внесено грошових коштів. Позовна заява надійшла до Бердичівського міськрайонного суду 03.11.2017 року ( а.с.1).
За таких обставин не підлягає до задовлення заява представника відповідача про застосування строків позовної даності до заявлених позовних вимог.
Разом з тим, суд не у повній мірі погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості по процентам та зазначає наступне.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
До 30.06.2015 розмір заборгованості за тілом кредиту змінювався, та станом на 30.06.2015 року загальна заборгованість за процентами становила 194,36 грн.
Починаючи з 01.07.2015 року та до 31.03.2018 року (дата, станом на яку пред'явлено позов), заборгованість за тілом кредиту не змінювалася та становила 6528,15 грн.
У період з 01.07.2015 року до 30.09.2017 року (822 дні) процентна ставка за Кредитним договором становила 3,6% на місяць (43,20% на рік). З розрахунку 360 днів у році, що передбачено у Кредитному договорі, денна процентна ставка становить 0,12%.
Заборгованість за процентами за період з 01.07.2015 року до 30.09.2018 року є добутком: 6528,15 грн. (заборгованість за тілом кредиту, розмір якої впродовж вказаного періоду не змінювався) х 822 днів (з 01.07.2015 року до 30.09.2018 року включно) х 0,12% дорівнює 6439,36 грн.
Що стосується стягнення комісії, то суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно Постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року (справа № 6-1746цс16), відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно положень ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Відповідно до умов Кредитного договору, у разі порушення Позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань передбачений штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 280, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, суд, -
В и р і ш и в :
Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Повний текст рішення виготовлено 05 листопада 2018 року.
Головуючий: Т.М. Вдовиченко