УХВАЛА

іменем України

30 січня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий суддя Овдієнко В. В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.03.2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №211.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.11.2017 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

До початку розгляду справи по суті відповідачка ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що ОСОБА_1, яка діє від імені позивача за довіреністю, не мала права на подання позову про розірвання шлюбу.

В обґрунтування відзиву зазначила, що розірвання шлюбу, як і в цілому сімейні правовідносини, відноситься до спеціальної категорії справ, які мають свої особливості. Сімейний кодекс України зазначає, що шлюб може бути припинений внаслідок його розірвання за позовною заявою одного з подружжя (чоловіка або жінки) на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України). Пред'явлення позовної заяви до суду повинно бути здійснено безпосередньо одним з подружжя. Вважала, що позовна заява про розірвання шлюбу була подана до суду особою, яка не має законних підстав подавати до суду такий позов.

Під час судового засідання представник відповідачки адвокат ОСОБА_2 просила залишити позовну заяву без розгляду, оскільки позовна заява про розірвання шлюбу підписана та подана від імені ОСОБА_3 його представником за довіреністю ОСОБА_1, яка не мала права на подання такої заяви.

Представник позивача ОСОБА_1 вважала, що діяла у межах повноважень, наданих їй довіреністю від імені позивача ОСОБА_3 На її думку обмеження представництва передбачені лише щодо звернення одного з подружжя до органів державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації розірвання шлюбу, а не стосуються права на пред'явлення до суду відповідного позову. Заперечувала проти залишення позовної заяви без розгляду.

Вислухавш представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного:

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України 2017 року, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Таким чином, зі змісту вказаних норм слідує, що звернутися із заявою про розірвання шлюбу, незалежно від того подається вона до органу державної реєстрації актів цивільного стану чи до суду, має право лише один з подружжя, тому представник не може подавати заяву про розірвання шлюбу від імені одного з них.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

За таких обставин, оскільки позовна заява про розірвання шлюбу може бути підписана та подана лише особисто позивачем ОСОБА_3, позовну заяву, яка підписана представником ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності №1656 від 10.08.2017, належить залишити без розгляду як таку, що подана особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Керуючись ст. ст. 13, 222, 223, п. 2 ч. 1 ст. 257, 260, 261, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 30.01.2018 року.

Головуючий: