Справа № 309/1442/17
Провадження № 2/309/204/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Довжанин М.М.

при секретарі Росоха Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Аркадії-Оксани Михайлівни, ОСОБА_3 сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: управління Держземагенства у Хустському районі про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням 5 сесії 7 скликання ОСОБА_3 сільської ради Хустського району від 19 лютого 2016 року йому відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами, які були встановлені за час проживання його діда ОСОБА_4, після смерті якого рішенням суду за позивачем визнано право власності на житловий будинок № 156 у с. Березово Хустського району. Даний будинок побудовано на прилеглій до нього земельній ділянці, яка була огороджена залізним парканом. Підставою для відмови позивачу у наданні дозволу є рішення 7 сесії 5 скликання ОСОБА_3 сільської ради Хустського району від 28 листопада 2006 року, за яким відповідачці ОСОБА_2-О.М., яка є сусідом позивача, було виділено земельну ділянку площею 0,0717 га, за адресою: с. Березово 155, Хустського району Закарпатської області. За результатами кадастрової зйомки частина земельної ділянки, на якій розташований колодязь, що належить померлому ОСОБА_4 знаходиться у власності відповідачки.

Земельна ділянка, яку відповідачка приватизувала згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 027791, межує із його земельною ділянкою, що знаходиться у с. Березово, 156 Хустського району Закарпатської області. Дана земельна ділянка знаходиться у його користуванні та попередньо знаходилась у користуванні у ОСОБА_4, який помер 4 травня 2011 року та залишив заповіт на нього. За рішенням суду він оформив спадщину. Після рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради, про яке було повідомлено вуличним депутатом відповідачку, остання, дочекавшись поки він виїде на сезонні роботи, зрізала металевий паркан, який побудовано за період проживання померлого ОСОБА_4 та мала намір змінити площу земельної ділянки шляхом захоплення частини земельної ділянки, на яку їй видано рішення та виготовлено державний акт. З приводу цього його дружина ОСОБА_5 звернулась з заявою до Хустської поліції про незаконне втручання, порушення межових знаків ОСОБА_2-О.М. та захоплення земельної ділянки, яка не належить відповідачці та за наслідками розгляду заяви видано висновок від 16.06.2016 року про припинення розгляду матеріалів, оскільки в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини та рекомендацією звернення до суду. На спірній частині земельної ділянки, яка за вище вказаним державним актом належить відповідачці знаходиться колодязь, який належав померлому ОСОБА_4. Рішення 7 сесії 5 скликання ОСОБА_3 сільської ради видано з порушенням норм ч.5 ст.116 ЗК України. За наслідками неправомірного видання рішення державний акт на право приватної власності на земельну ділянку відповідачки був виготовлений з порушенням. Межі, які зазначені в державному акті не співпадають з фактичними, зокрема межі її земельної ділянки частково накладаються на межі, земельної ділянки яка фактично перебувала у користуванні померлого ОСОБА_4, а тепер у спадкоємця позивача ОСОБА_1. Крім того, відповідачка при виготовленні державного акту повинна була погодити суміжні межі землевласника-землекористувача, однак дані межі не погоджено, а також у державному акті в описі меж, позначених літерами Г-А суміжним користувачем вказано відповідачку ОСОБА_6, однак по факту суміжним користувачем є Галай, отже державний акт виготовлено з порушеннями та не відображає фактичних обставин. Позивач у позові просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним рішення ОСОБА_3 сільської ради від 28 листопада 2006 року та скасувати виданий ОСОБА_6 на підставі вищевказаного рішення державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК№027791, кадастровий номер :01:001:0176 зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, а також стягнути з відповідачки судовий збір.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_7 не зявилися. До суду подали заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримують, посилаючись на наведені в заяві обставини.

Відповідачка ОСОБА_2-О.М. в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - оголошення про розгляд справи у газеті «Новини Закарпаття» № 1(4712) від 06 січня 2018 року. Причини її неявки суду невідомі. Відповідачкою до суду подано заперечення, у якому вона просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на обставини, викладені у запереченні.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява про розгляд справи без представника відповідача, позов сільська рада визнає, проти задоволення позовної заяви не заперечує.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: управління Держземагенства у Хустському районі в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі.

В порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності її учасників, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Хустського районного суду від 10 жовтня 2015 року за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок № 156 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований у с. Березово Хустського району Закарпатської області.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 027791, виданого на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради 7 сесії 5 скликання від 28 листопада 2006 року відповідачка ОСОБА_2-О.М. є власницею земельної ділянки площею 0,0717 га, розташованої у с. Березово № 155 Хустського району Закарпатської області для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :01:001:0176. Отже, позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2-О.М. є суміжними землекористувачами.

Рішенням 5 сесії 7 скликання ОСОБА_3 сільської ради Хустського району Закарпатської області від 19 лютого 2016 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1553 га за адресою с. Березово № 156 у звязку з тим, що за результатами кадастрової зйомки частина земельної ділянки позивача, згідно вищевказаного державного акту, знаходиться у власності ОСОБА_8О.М., мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 155.

На спірній частині земельної ділянки, яка за вище вказаним державним актом належить відповідачці, знаходиться колодязь, що належав померлому дідові позивача ОСОБА_4. Даний факт підтверджується копією технічного паспорту по будинковолодінню № 156, який видано 19 жовтня 1989 року, тобто до 2006 року коли відповідачці надано рішення сесії про виділення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України «земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом».

Отже, рішення 7 сесії 5 скликання ОСОБА_3 сільської ради Хустського району Закарпатської області, яким передано у власність відповідачки земельну ділянку у с. Березово № 155 Хустського району та на підставі якого виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 027791, видано з порушенням норм ч. 5 ст. 116 ЗК України. За наслідками неправомірного видання рішення даний державний акт на право власності на земельну ділянку був виготовлений з порушенням, оскільки межі, які зазначені в державному акті не співпадають з фактичними, зокрема межі її земельної ділянки частково накладаються на межі земельної ділянки, яка фактично перебувала у користуванні діда позивача ОСОБА_4, а на сьогоднішній день перебуває у користуванні спадкоємця - позивача ОСОБА_1

Крім того, в порушення ч. 1 ст. 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатися у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою, отже за нормами ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади та органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Порушення земельного законодавства при наданні земельної ділянки у власність відповідачки випливає також із положень абзацу 3 п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, згідно якого «Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним».

Виходячи з позиції Верховного суду України ОСОБА_3 сільська рада порушила норми земельного законодавства при видачі відповідачці державного акту на земельну ділянку, адже одночасно передала їй частину земельної ділянки позивача, яка раніше належала іншій людині та була йому передана належним чином із встановленням меж земельних ділянок у натурі.

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно пп. г) п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 р. «громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розд. X «Перехідні положення» ЗК, одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством». Цим підтверджується, що у позивача є всі права на ту частину земельної ділянки, яка була самозахоплена у нього відповідачкою.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України «Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків».

Згідно пп. б), г), д) ч. 3 ст. 152 ЗК України «Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав …; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів».

В свою чергу, згідно пп. 3, 4, 5, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України «Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб».

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав скасовується у разі ухвалення судом відповідного рішення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_1, а тому рішення 7 сесії 5 скликання ОСОБА_3 сільської ради Хустського району від 28.11.2006 року, на підставі якого було виготовлено державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЗК № 027791, слід визнати недійсним, як таке, що винесене з порушенням норм чинного земельного законодавства, а вище зазначений державний акт, виготовлений на підставі цього рішення слід скасувати з одночасним скасуванням державної реєстрації земельної ділянки за відповідачкою ОСОБА_2-О.М.

Судові витрати по справі у виді сплаченого позивачем судового збору відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 211, 223, 247, 258, 263-265 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст.ст. 107, 116, 141, 152, 155, 158 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати недійсним рішення ОСОБА_3 сільської ради Хустського району Закарпатської області 7 сесії 5 скликання від 28 листопада 2006 року.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК№027791, виданий ОСОБА_6 на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради Хустського району Закарпатської області 7 сесії 5 скликання від 28 листопада 2006 року, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0176, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю визнати недійсним та державну реєстрацію земельної ділянки скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 Аркадії-Оксани Михайлівни та ОСОБА_3 сільської ради Хустського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 640 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_9

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_9