Провадження № 2/712/553/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ТОКОВА С.Є. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» про стягнення заборгованості з виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості з виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати. В обґрунтуванні своїх вимог вказує, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2015 року його позов до Комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради», про стягнення заборгованості по заробітній платі, виплати компенсації по заборгованій платі у звязку з затримкою її виплати і відшкодування моральної шкоди задоволено та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 81006,46 грн., компенсація по заборгованій платі у звязку з затримкою її виплати в сумі 27437,38 грн., а всього 108 443,84 грн. 06 листопада 2009 року Черкаська міська рада уклала з ним контракт про призначення на посаду директора комунального підприємства «Комбінат громадського харчування». Розпорядженням Черкаського міського голови № 566-р (к) від 06.11.2009 року його призначено на посаду директора КП «Комбінат громадського харчування». У відповідності до покладених на нього завдань, він самостійно, здійснював діяльність щодо виявлення активів підприємства (як матеріальних так і нематеріальних), звітувався перед Черкаською міською радою, здійснював заходи щодо розшуку майна, надавав пропозиції щодо поточної та подальшої діяльності підприємства. Усю поточну діяльність підприємства (починаючи із поновлення документів та печаток підприємства) він здійснював за власні кошти. Згідно п. 3.1. контракту за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата у розмірі подвійної мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України на час нарахування заробітної плати, за рахунок коштів підприємства.

Відповідно до умов Розділу 6. Контракту - «Цей контракт діє з моменту його підписання сторонами до завершення ліквідаційної процедури підприємства та внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичні та фізичних осіб - підприємців про ліквідацію підприємства». Відповідач, не виплатив позивачу заробітну плату за період з 06.11.2009 (дати підписання трудового контракту) по 17.12.2013 року (дат внесення запису в ЄДР) в сумі 81006,46 грн. Таким чином, обставини, що підтверджують незаконність відмови відповідача у виплаті заробітної плати позивачу встановлені рішенням суду від 11.06.2015, яке набрало законної сили, вони не доказуються при розгляді цієї справи. Оскільки рішення суду не виконано, заборгованість не сплачено, він має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з червня 2015 року по листопад 2017 року в сумі 99771,04 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати з червня 2015 року по листопад 2017 року в сумі 14469,34 грн.

Відповідачу було надано строк для надання відзиву на позовну заяву. Однак, у зазначений строк відзив на позовну заяву відповідачем не надано, тому відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від позивача чи відповідача до суду не надходило.

Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

У звязку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2015 року позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради», про стягнення заборгованості по заробітній платі, виплати компенсації по заборгованій платі у звязку з затримкою її виплати і відшкодування моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з Комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 81006,46 грн., компенсація по заборгованій платі у звязку з затримкою її виплати в сумі 27437,38 грн., а всього 108 443,84 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, що підтверджують незаконність відмови відповідача у виплаті заробітної плати позивачу встановлені рішенням суду від 11.06.2015, яке набрало законної сили, вони не доказуються при розгляді цієї справи.

На час розгляду судової справи №712/3511/15-ц, так і по даний час заборгованість по заробітній платі, компенсація по заборгованій заробітній платі у звязку з затримкою її виплати КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» на користь ОСОБА_1 - не сплачено.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Зазначеної правової позиції дотримується Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 29.01.2014р. по справі №6-144цс13.

Таким чином, позивач має право в судовому порядку вимагати від відповідача виплати середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, сума середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку при звільненні за період з червня 2015 року по листопад 2017 року складає 99771 грн. 04 коп.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. заробітна плата підлягає індексації.

За порушення термінів виплати заробітної плати позивача згідно зі ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати» від 19.10.2000 №2050-111, останній має право на компенсацію втрати частини заробітної плати з червня 2015 року по листопад 2017 року, яка складає в сумі - 14469 грн. 34 коп.

Таким чином розмір середнього заробітку за затримку розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 99771,04 грн. та компенсація втрати частини заробітної плати в сумі 14469,34 грн., а всього 114 240,38 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1762 грн.

Керуючись ст.ст. 6,12, 13,18, 263, 265, 268, 279 ЦПК України, ст.ст. 116,117, 233 КЗпП України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з червня 2015 року по листопад 2017 року в сумі 99771,04 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати з червня 2015 року по листопад 2017 року в сумі 14469,34 грн., а всього 114 240,38 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» до спеціального фонду Державного бюджету 1762 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України ).

ГОЛОВУЮЧИЙ: