АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 623/1083/16-ц Головуючий суддя І інстанції Одарюк М. П.
Провадження № 22-ц/790/562/18 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Котелевець А.В., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року(суддя- Одарюк М.П.) по цивільній справі №623/1083/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та зобов`язанням,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та зобов`язанням.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01 жовтня 2004 року він уклав договір позики та передав ОСОБА_2 кошти в сумі 500 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (далі НБУ) на день звернення до суду становить 13248 грн. 55 коп.

ОСОБА_2 кошти одержав, про що склав письмову розписку, в якій одночасно з цим зобов'язався щомісячно сплачувати 3% від суми, що станом на 01 березня 2016 року складає 2055 доларів США та на день звернення до суду еквівалентно 54458 грн 95 коп.

У березні 2016 року ОСОБА_2 направлено претензію з вимогою сплатити борг, однак відповідач повернути позику у добровільному порядку відмовляється.

Заборгованість за договором позики від 01 жовтня 2004 року станом на березень 2016 року становить 2555 доларів США, що в еквіваленті на гривні складає 67707,50 грн.

У червні 2016 року ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги.

Зазначає, що 31 січня 2001 року ОСОБА_2, який на той час являвся суб'єктом підприємницької діяльності, надав йому Зобов'язання, за яким він як засновник ПП «ОСОБА_4.» зобов'язався проводити йому щомісячно 25% чистого прибутку підприємства за весь час існування газозаправних пунктів з 31 січня 2001 року, в зв'язку з тим, що ним надана фінансова допомога в розмірі 26180 грн. (еквівалент 4593 доларів США).

ОСОБА_2 зобов'язання не виконав.

Вважає, що Зобов'язання від 31 січня 2001 року є договором позики, за яким ОСОБА_2 зобов'язаний повернути наданні в позику кошти 4593 доларів США.

На його претензію у березні 2016 року ОСОБА_2 повернути суму позики у добровільному порядку відмовляється.

Заборгованість за позикою від 31 січня 2001 року станом на 1 березня 2016 року становить 114825 грн. 50 коп.

Остаточно просить стягнути борг за договором позики від 01 жовтня 2004 року 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 13288,35 грн., 3% щомісячно в сумі 540 доларів США (15 доларів США х 36 місяців), що є еквівалентом 14351,42 грн. та борг за договором позики від 31 січня 2001 року у розмірі 114825 грн. 50 коп., а також стягнути судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Просив застосувати позовну давність. Зазначив що у розписці не зазначено у кого відповідач взяв в борг кошти. ОСОБА_2 не підтверджує те, що він отримував кошти від ОСОБА_1, а також у розписці не зазначена валюта зобов`язання.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду у частині відмови в задоволенні позову про стягнення боргу за договором позики від 01 жовтня 2004 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зазначає, що після цифри 500 написаний символ «$», який є позначенням грошової одиниці «долар».

Справа розглядається з квітня 2016 року і при її перегляді в судах апеляційної та касаційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував, що власноруч написав розписку про отримання у борг 500 доларів США. Факт отримання ОСОБА_2 коштів саме у нього було підтверджено і самим відповідачем і показами свідка ОСОБА_3, який був присутній при передачі грошей, та написанні даної розписки.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 01 жовтня 2004 року ОСОБА_2 складено розписку, згідно якої він взяв в борг 500 доларів США та зобов'язався сплачувати щомісячно 3% від суми без зазначення дати повернення боргу.

21 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із письмовою претензією повернути суму позики від 01 жовтня 2004р., яка станом на 01 березня 2016 року становить 67 707 грн 50 коп., з яких 13 тис. 248 грн 55 коп. основний борг, 54 тис. 458 грн 95 коп. 3% за користування коштам.

Дану претензію ОСОБА_2 отримав 26 березня 2016 року.

Відповідно до статті 1046-1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Умовами договору кінцева дата повернення коштів не встановлена.

З тексту розписки від 01 жовтня 2004 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав у борг 500 доларів США(500 $) та зобов'язується сплачувати щомісячно 3% від суми.

Вимогу про повернення коштів ОСОБА_1 пред'явлено у березні 2016 року. Дана вимога отримана відповідачем 26 березня 2016 року(а.с. 10). З позовом до суду ОСОБА_1 звернувся до суду у квітні 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції зроблено заяву про застосування позовної давності(а.с. 59).

Між тим, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу щомісячними платежами починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Аналогічні висновки Верховного Суду України містяться в постановах від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, 03 червня 2015 року № 6-31цс15 та 02 грудня 2015 року № 6-249цс15.

За таких обставин, оскільки кошти за договором позики в належному розмірі повернуто не було, 500 доларів США та проценти, обумовлені договором підлягають стягненню з відповідача у межах позовної давності, тобто за останні три роки до звернення ОСОБА_1 до суду, які становлять -29376 грн. 45 коп. (14123 грн. 26 коп. та 15253 грн. 19 коп.).

Безпідставне посилання відповідача щодо відсутності у розписці і прізвища особи, у якої позичалися кошти і зазначення, що кошти отримано саме в доларах США.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Оригінал розписки до суду наданий саме позивачем, а тому вважати, що кошти надавалися не ним - не можна.

Зазначений у розписці знак «500 $» є загальноприйнятим визначенням саме долару США.

Незазначення прізвища кредитора не є підставою для відмови у позові.

Факт складання такої розписки власноруч ОСОБА_2 не оспорює.

Рішення суду підлягає скасуванню частково з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення коштів за договором позики від 01 жовтня 2004 року - скасувати.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків») НОМЕР_1, інвалід І групи, не працює, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 борг за договором позики від 01 жовтня 2004 року у сумі 14123 грн. 26 коп.( чотирнадцять тисяч сто двадцять три гривні двадцять шість копійок) та 3% відсотки щомісячних платежів у сумі 15253 грн. 19 коп.( п'ятнадцять тисяч двісті п'ятдесят три гривні дев'ятнадцять копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 лютого 2018 року.

Головуючий -

Судді: