Ухвала

Іменем України

30 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 766/21741/17

провадження № 61-36808ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Сокуренком Євгеном Сергійовичем, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 15 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І. М., Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 3748, вчиненого 27 квітня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І. М., про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу за кредитним договором від 28 березня 2007 року № НЕН3GA00000115, який складається із залишку заборгованості за кредитом - 23 096,99 доларів США, залишку заборгованості за відсотками - 7 983,33 доларів США, комісії - 1 406,95 доларів США, пені - 5 678,80 доларів США, штрафу - 1 908,17 доларів США, всього 40 071,52 доларів США, що станом на 27 квітня 2017 року становить 1 074 323,50 грн, та стягнення 3 000,00 грн за вчинення виконавчого напису.

26 грудня 2017 року ОСОБА_5 звернувся в суд із заявою про забезпечення цього позову шляхом зупинення стягнення на підставі вказаного виконавчого напису, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неефективним захист його прав та ускладнить або унеможливить їх відновлення, оскільки за виконавчим написом нотаріуса державним виконавцем відкрито виконавче провадження, в межах якого здійснено опис та арешт належного йому нерухомого майна та вживаються заходи, пов'язані з підготовкою до реалізації арештованого майна.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 січня 2018 року заяву ОСОБА_5 задоволено. Зупинено стягнення за виконавчим написом № 3748, вчиненим 27 квітня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І. М. про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу за кредитним договором від 28 березня 2007 року № НЕН3GA00000115, який складається із залишку заборгованості за кредитом - 23 096,99 доларів США, залишку заборгованості за відсотками - 7 983,33 доларів США, комісії - 1 406,95 доларів США, пені - 5 678,80 доларів США, штрафу - 1 908,17 доларів США, всього 40 071,52 доларів США, що станом на 27 квітня 2017 року за курсом 26,810151 гривень за 1 долар США становить 1 074 323,50 грн, та 3 000,00 грн за вчинення виконавчого напису, а разом 1 077 323,50 грн.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 15 березня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову у вказаний позивачем спосіб суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не суперечить змісту статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки невжиття таких заходів може призвести до неефективності захисту прав та інтересів позивача, або унеможливить їх відновлення у разі задоволення позову.

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» через свого представника Сокуренка Є. С. звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права, та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заявник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовано, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення, та залишено поза увагою те, що позивач жодних доказів на підтвердження вимог, заявлених у заяві про забезпечення позову, не надав. Саме лише посилання у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Разом з тим, ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що право зупинити виконавче провадження є виключним повноваженням державного виконавця.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху та надано строк для усунення наявного у ній недоліку щодо уточнення вимог до суду касаційної інстанції.

Вимоги ухвали заявником виконані - недолік, зазначений в ухвалі, усунуто.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, заявленим позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати безпосередній зв'язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті, щоб вжиті заходи не перешкоджали господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що предметом даного спору є вимога про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 3748, вчиненого 27 квітня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І. М., про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу за кредитним договором від 28 березня 2007 року. Таким чином, чи потребуватиме проведення заходів з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, який оскаржує ОСОБА_5 в судовому порядку, залежить від результатів вирішення судом спору у цій справі.

Встановивши, що обраний ОСОБА_5 вид забезпечення позову знаходиться у прямому зв'язку із предметом даного спору, і невжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності його вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, призведе до порушення майнових прав позивача, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суди першої та апеляційної інстанцій врахували обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, та дійшли обґрунтованого висновку щодо співмірності заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на необґрунтованість заяви про забезпечення позову є безпідставними та такими, що суперечать змісту заходу забезпечення позову та позовним вимогам.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», поданою представником Сокуренком Євгеном Сергійовичем, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 15 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик