АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/43/16-ц Номер провадження 22-ц/786/428/18Головуючий у 1-й інстанції Колос Ю. А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря : Кальник А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 28 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення авансового платежу та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої порушенням зобов'язання та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 28 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4500 грн. на відшкодування суми авансу, 220,18 грн. витрат правової допомоги адвоката, 44,65 грн. витрат по оплаті судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення частково скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог в повному обсязі , а в частині відмови в задоволенні зустрічного позову залишити без змін.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову сторонами не оскаржується, а тому у колегії суддів відсутні підстави для його перегляду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з тексту розписки від 19.09.2007 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 за продаж спадщини своєї матері ОСОБА_4, що знаходиться в АДРЕСА_1 4500 грн. в присутності свідка ОСОБА_5

В зв'язку з тим, що в подальшому договір купівлі-продажу укладено так і не було, натомість рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 17.08.2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком в АДРЕСА_1, у зв'язку з чим їй довелось звільнити будинок, остання звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 авансового платежу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних згідно до ст. 625 ЦК України, матеріальної та моральної шкоди, в всього на суму 127106.40 грн.

Під час розгляду справи, з зустрічним позовом про стягнення матеріальної шкоди звернулась ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення, місцевий суд дійшов висновку, що передані по розписці кошти є авансом, які були передані позивачем в рахунок майбутнього договору купівлі - продажу спадкового будинку, проте останній не був укладений з вини відповідача, отже підлягають стягненню на користь позивача .

Разом з цим, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для нарахування на аванс в розмірі 4500 грн. індексу інфляції та 3% річних, оскільки спірні правовідносини за своєю правовою природою не є грошовими зобов'язаннями, за порушення виконання яких застосовується відповідальність за ст. 625 ЦК України.

Одночасно, суд зауважив про безпідставність вимоги про стягнення моральної шкоди, так як позивачем не доведено факт її спричинення, не зазначено в чому полягає протиправність дій відповідача та наявність причинного зв'язку між діями власника будинку ОСОБА_3 та встановленими у позивача хворобами.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновком суду.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що після складання розписки та отримання від позивача коштів в розмірі 4500 грн. за спадковий будинок, відповідач ОСОБА_3 так і не уклала з позивачем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу нерухомості, що знаходиться в АДРЕСА_1, що є підставою для стягнення з власника будинку отриманого нею авансового платежу.

Таким чином, врахувавши відмову ОСОБА_3 в добровільному порядку повернути вказані кошти, суд правомірно стягнув їх з останньої, вірно встановивши при цьому, що між сторонами виникли правовідносини з приводу невиконання зобов'язань та умов попереднього договору купівлі-продажу, на які не поширюється дія статті 625 ЦК України, яка в свою чергу передбачає відповідальність у вигляді стягнення інфляції, 3% річних за прострочення грошового зобов'язання.

Вказаний висновок ґрунтується на законі та відповідає характеру спірних правовідносин.

Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом України та іншими законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на необґрунтованість відмови суду в стягненні моральної шкоди, яка завдана відповідачем внаслідок введення позивача в оману, відхиляються колегією суддів, з огляду на те, що останньою так і не було доведено неправомірність дій відповідача, її вину в спричиненні моральної шкоди та наявність причинного зв'язку з такими діями та наявною у позивача хворобою.

Зокрема, позивачем не доведено сам факт ведення її в оману діями відповідача, враховуючи те, що при розгляді справи було встановлено, що договір купівлі-продажу спірного будинку не був укладений із-за того, що сторони так і не досягли згоди щодо його вартості.

Доводи апеляційної скарги стосовно невірного розподілу судом судових витрат колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на вирішення вказаного питання місцевим судом з дотриманням норм процесуального права.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що при звернення до суду позивачем було сплачено 1271,06 грн., виходячи з ціни позову 127106 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог у вигляді стягнення авансового платежу в розмірі 4500 грн., що становить в процентному співвідношенні 3,54% від заявлених вимог, судом з дотриманням вимог статті 88 ЦПК України стягнуто понесені стороною позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог.

Посилання апелянта на положення ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» не впливає на вірність розподілу судових витрат, які в даному випадку здійснені судом з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України та стягнуті на користь позивача в пропорційному від задоволених вимог розмірі.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального а процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.І. Обідіна