Єдиний унікальний номер 243/9683/17 Номер провадження 22-ц/4804/136/18

Головуючий у 1 інстанції: Пронін С.Г. Єдиний унікальний номер 243/9683/17
Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/4804/136/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Будулуци М.С., Космачевської Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу № 243/9683/17

за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки, здійснення утримання податків із заробітної плати та інших обовязкових платежів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року (суддя Пронін С.Г.),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Посилалась на те, що вона працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на посаді провідного спеціаліста відділу з бюджетування грошових потоків.

Відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 на території Донецької та Луганської областей було розпочато антитерористичну операцію. Незважаючи на це, керівництвом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було прийняте рішення про продовження здійснення своєї господарської діяльності на непідконтрольній території України із залишенням відповідної частки робочого персоналу для нормального функціонування підприємства. Її робоче місце знаходилося на непідконтрольній території України у м. Горлівці Донецької області. 22 березня 2017 року вона була звільнена з підприємства. В день звільнення відповідач не виплатив їй всі належні при звільненні суми, а саме заробітну плату з 01 березня 2017 року по 22 березня 2017 року, а також компенсацію за невикористану відпуску. Факт невиплати зазначених коштів підтверджується зверненням Голови Донецької обласної організації профспілки до АТ «Систем Кепітал Менеджмент» з вимогою про усунення порушень трудового законодавства України ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» щодо грошових розрахунків із звільненими працівниками. Також, в день звільнення відповідач не видав їй трудову книжку. Направлені нею письмові вимоги щодо проведення із нею розрахунку, надання копії наказу про звільнення, довідки про заборгованість по заробітній платі та інших компенсаційних виплат, а також вимоги про пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу відповідачем були проігноровані. Ніяких перешкод, які б унеможливлювали провести з нею розрахунок та видати належну оформлену трудову книжку у відповідача не існувало, оскільки заробітну плату вона отримувала через банківську установу на підконтрольній території України, а увесь керівний персонал підприємства, у тому числі працівники по веденню кадрового та бухгалтерського обліку, знаходилися на безпечній для себе відстані проведення антитерористичної операції у містах Краматорську та Маріуполі відповідно до нової реєстрації місця знаходження юридичної особи.

Вважала дії відповідача щодо невиплати сум, які належать їй при звільненні з роботи, незаконними та дискримінаційними за місцем свого проживання, оскільки заробітна плата за березень 2017 року була виплачена тільки тим працівникам, які знаходились на підконтрольній території України. Відповідач зобов'язаний відповідно до діючого трудового законодавства України оплатити їй відпрацьовані дні з 01 березня 2017 року по 22 березня 2017 року, оскільки ніяких правових підстав щодо звільнення відповідача від обов'язку по виплаті заробітної плати не існувало. Підприємство з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року працювало у звичайному режимі згідно правил внутрішнього трудового розпорядку. З 15 березня 2017 року у звязку з захопленням структурних підрозділів, які знаходилися на непідконтрольній території України, виник простій не з вини працівника.

Тому просила суд стягнути з відповідача ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 22 березня 2017 року у розмірі 5 160, 00 грн., компенсацію за невикористану відпустку 25 879, 70 грн., за затримку видачі трудової книжки середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу 50 568, 00 грн., зобовязати відповідача при виплаті заборгованості здійснити утримання податків та інших обовязкових платежів, а також стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 550,00 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення. Посилається на незаконність рішення, відмову у позові за відсутності правових підстав. Так, незважаючи на відмову відповідача надати необхідні документи, позивачем були надані суду письмові докази на підтвердження не тільки самого факту наявності обовязку відповідача сплатити суму заборгованості по заробітній платі та інші компенсаційні виплати, але ще був наданий розрахунок суми заборгованості. Суд не висловив у рішенні ніякої правової позиції відносно листа від 12.04.2017 року за підписом Голови Донецької обласної організації профспілки ОСОБА_3, у якому зазначається про необхідність виконати роботодавцем вимоги профспілки щодо виплати усіх сум, які належать працівнику при його звільненні з підприємства. Саме цей документ, на думку скаржника, і засвідчував факт заборгованості відповідача перед позивачем із заробітної плати та інших компенсаційних виплат, але судом не було звернуто уваги на це. Суд зазначив про неможливість нарахування заробітної плати за березень 2017 року через відсутність документів з первинного обліку праці та заробітної плати, однак, цей висновок є безпідставним, оскільки суд ухвалює рішення на підставі доказів, передбачених ст. 76 ЦПК України, які надаються сторонами в процесі розгляду справи. Суд не навів ніякої правової позиції щодо помилковості чи безпідставності наведеного позивачем розрахунку із заробітної плати. Суд може самостійно провести відповідні розрахунки згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Вважає зауваження суду на необхідність наявності первинних документів (табелю обліку робочого часу) безпідставним, оскільки ці документи не мають вже ніякого правового значення для вирішення справи, оскільки після 13 березня 2017 року підрозділи відповідача, які знаходилися на непідконтрольній території України, не працювали у звязку з їх захопленням. Таким чином, на підприємстві після 13 березня 2017 року виникла виробнича ситуація, як простої, наслідки якої передбачені частиною 3 ст. 113 КЗпП України, тобто за працівником зберігається середній заробіток. За період з 01.03.2017 року по 12.03.2017 року відповідач повинен сплатити заробітну плату за відпрацьований час.

Суд безпідставно у порушення вимог ст. 79 ЦПК України прийняв до уваги надані відповідачем докази відносно втрати кадрових та бухгалтерських документів щодо працівників, які працювали на непідконтрольній території України. Заяви та повідомлення, які були направлені відповідачем до правоохоронних органів, фіскальних органів та інших установ не можуть слугувати достовірними доказами того, що документи були втрачені, бо в даному випадку достовірними доказами може бути тільки відповідне рішення суду по кримінальній справі, чи рішення іншого компетентного органу, в якому чітко буде зафіксовано, які самі документи були втрачені. Відповідачем також не було надано до суду акту, складеного відповідно до п.6.10 наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, яким було затверджено Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, у вказаному акті повинен бути зазначений перелік втрачених документів.

Вказує, що судом безпідставно був прийнятий до уваги наказ № 81/5 від 08.05.2015 року, який був винесений відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07.05.2015 року для забезпечення ефективного управління і контролю за діяльністю підрозділів і працівників, які виконують роботу на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, оскільки у постанові Кабінету Міністрів України, на підставі якої був винесений цей наказ, нічого не вказується щодо окремого кадрового обліку працівників в залежності від території знаходження. З травня 2015 року і до дня захоплення у відповідача мають бути усі бухгалтерські та кадрові документи на кожного працівника підприємства, так як уся інформація з неконтрольованій території України безперервно направлялася працівниками, які знаходилися на непідконтрольній території України, у електронному вигляді до головних органів управління підприємства, яке знаходилось у м. Краматорську.

У пункті 15 письмового повідомлення від 20.03.2017 року №68/1742/ис «Про неможливість вивезення первинної документації», що було направлене відповідачем до Дніпропетровського Управління ОВПП ДФС, у загальному переліку первинних документів, які залишилися на окупованій території, не міститься посилання на втрату кадрової документації, зокрема, на втрату трудових книжок, що підтверджує ту обставину, що всі кадрові документи, у тому числі і трудові книжки працівників підприємства, знаходяться на підконтрольній території України за новим місцем розташування юридичної особи відповідача.

Суд безпідставно прийняв до уваги наданий представником відповідача ОСОБА_4 практичний висновок №237/2/21-10.2 від 24 липня 2017 року, як доказ того, що дії відповідача щодо ухилення від своїх обовязків, передбачених законодавством про працю при вивільненні (звільненні) працівників, були спричинені під впливом дії форс - мажорних обставин та неправильно прийшов до висновку про настання для відповідача форс мажорних обставин. Вказаний висновок був виданий Торгово промисловою палатою України на запит відповідача та ніяких правових наслідків не породжує. Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. ОСОБА_4 практичний висновок Торгово промислової палати України є недопустимим доказом. Судом безпідставно було встановлено факт відсутності вини відповідача на підставі вказаного висновку щодо невиконання вимог ст.47, ч.5 ст. 235 КЗпП України в частині вимог до відповідача про сплату середнього заробітку за весь час затримки трудової книжки. З травня 2015 року відповідач мав змогу вивезти кадрову документацію на підконтрольну територію України, у всякому разі зафіксувати дані, які містяться у трудових книжках та переправити за допомогою засобів електронного звязку.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу в частині оскарження рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки в сумі 50 568, 00 грн. повернуто скаржнику через не усунення недоліків несплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження в частині оскарження рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з період з 01 березня 2017 року по 22 березня 2017 року у розмірі 5 160, 00 грн. та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 25 879, 70 грн..

На підставі Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 «Про переведення суддів» апеляційний суд Донецької області ліквідовано, 03 жовтня 2018 року утворено Донецький апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду, а суддів переведено на роботу на посадах суддів Донецького апеляційного суду, до якого також передані цивільні справи та матеріали ліквідованого суду.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу із наданням доказів направлення його 10.10.2018 року представникові позивача (позивач проживає у м. Горлівці на неконтрольованій державною владою території, куди не доставляються поштові відправлення). У відзиві відповідач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на необґрунтованість доводів скарги та правильність висновків суду про відмову у позові. Зокрема, зазначає, що ним не заперечується обовязок роботодавця щодо здійснення остаточного розрахунку із звільненими працівниками, але предметом доказування у цій справі був саме факт наявності невиплаченої заробітної плати позивачу, який не підтверджений в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у місті Горлівка на посаді провідного спеціаліста відділу з бюджетування грошових потоків.

Згідно з наказом директора з управління персоналом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» О.Г. Таранюк «Про звільнення» № 294-к від 30 березня 2017 року, ОСОБА_1 була звільнена з роботи 31 березня 2017 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (а.с.149).

Листом від 12 квітня 2017 року голова Донецької обласної організації профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України (Укрелектропрофспілка) звернувся до АТ «Систем Кепітал Менеджмент» про грошові розрахунки із звільненими працівниками. У листі вказано, що 10 квітня 2017 року до Донецької обласної організації Укрелектропрофспілки з колективною скаргою звернулись члени профспілки працівники ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» щодо масової невиплати їм з боку власника товариства грошових коштів при припинення трудових договорів (а.с.12).

21 липня 2017 року ОСОБА_1 направила до відповідача письмову заяву про виплату їй всіх належних сум при звільненні, а у разі відмови у виплаті просила надати письмову довідку про наявність заборгованості по заробітній платі та інших компенсаційних виплатах, що належать їй при звільненні, а також видати належно завірену копію наказу про звільнення (а.с.15).

02 жовтня 2017 року позивачка направила відповідачеві письмову заяву про видачу їй трудової книжки шляхом направлення її поштою на зазначену нею адресу (а.с.16).

У листопаді 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилався на те, що у нього відсутня інформація про наявність заборгованості перед позивачкою через те, що після початку АТО товариство здійснювало господарську діяльність на території АТО у порядку, передбаченому законодавством України. Постановою Кабінету Міністрів України №263 від 07.05.2015 року «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» було визначено, що субєкти електроенергетики, що одночасно провадять діяльність на контрольованій та неконтрольованій території, ведуть окремий бухгалтерський облік господарської діяльності на неконтрольованій та контрольованій території. Тому ведення та зберігання документації по персоналу та ведення бухгалтерського обліку на території, що не контролюється українською владою, здійснювали відповідні робітники дирекції по персоналу та бухгалтерії, що знаходились на неконтрольованій території. Внаслідок захоплення невідомими особами 13.03.2017 року майна та приміщень товариства, що знаходяться на неконтрольованій території, втрачено контроль та доступ до будівель, споруд, обєктів, обладнання, транспортних засобів, товарно матеріальних цінностей, компютерної техніки, документації, баз даних та іншого майна. Зокрема, відсутній доступ до табелів обліку робочого часу, наказів про надання відпусток, тощо, у звязку з чим до відновлення контролю над майном товариств неможливо зясувати факт наявності зобовязань перед працівниками.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не надано та в судовому засіданні не добуто належних доказів щодо наявності заборгованості, її розміру, часу виникнення та відсутні первинні документи, що дають можливість провести розрахунок такої заборгованості.

Вказані висновки підтверджені наявними у справі доказами.

Згідно ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Ст.1 Закону України «Про оплату праці» передбачає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень Кодексу Законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов'язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При з'ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року розпочато проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операції та визначені населені пункти, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. До переліку таких міст включене м. Горлівка.

Крім того, місто Горлівка включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який є додатком № 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085 від 07 листопада 2014 року.

Згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» № 263 від 07 травня 2015 року субєкти електроенергетики, що одночасно провадять діяльність на контрольованій та неконтрольованій території, ведуть окремий бухгалтерський облік господарської діяльності на неконтрольованій та контрольованій території.

При розгляді справи судом встановлено, що наказом № 289-ОД від 08 травня 2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07 травня 2015 року для забезпечення ефективного управління і контролю за діяльністю підрозділів і працівників, які виконують роботу на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, ведення бухгалтерського обліку на неконтрольованій території було доручено працівникам бухгалтерії, які знаходяться на неконтрольованій території; ведення і зберігання документації на персонал, який знаходиться на непідконтрольній території, покладено на працівників дирекції по персоналу, який знаходиться на непідконтрольній території; дирекції з фінансів було доручено здійснювати фінансування витрат на неконтрольованій території за рахунок коштів, отриманих від здійснення діяльності на неконтрольованій території; обмін інформацією та документами між контрольованою та неконтрольованою територією було наказано здійснювати з використанням засобів електронного звязку, а переміщення документів та персоналу через лінію зіткнення здійснювати у виключних випадках зі згоди директора (а.с.47).

Згідно наказу № 188-а-ОД від 17 березня 2017 року «Про зміни в організації ведення діяльності», виробнича діяльність підприємства із застосуванням майна ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», над яким втрачено контроль з 13 березня 2017 року визнана припиненою у звязку з втратою контролю над усім рухомим та нерухомим майном ПАТ «Донецькобленерго», а також запасами, документацією, архівами, компютерними системами, системами обліку, програмним забезпеченням, що розташовано у зоні антитерористичної операції, на території, яка не контролюється українською владою в Донецькій області та у місті Донецьку (а. с. 65).

З наданих відповідачем заяви та витягів з кримінального провадження вбачається, що на підставі заяви ПАТ «Донецькобленерго» 18 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000150 за фактом вчинення 13 березня 2017 року невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, яке виявилося у блокуванні законної господарської діяльності структурних одиниць ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». (а. с. 48- 52).

Про втрату контролю над здійсненням своєї господарської діяльності у населених пунктах на непідконтрольній Україні території, про відсутність доступу, зокрема, до кадрового діловодства, про відсутність контролю схоронності всіх особових справ та інших документів, які стосуються трудової діяльності співробітників товариства відповідач повідомив листом від 17 березня 2017 року Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Державну інспекцію енергетичного нагляду України, Державну інспекцію з експлуатації електричних станцій і мереж, Державну службу України з питань праці, Головне управління з держпраці у Донецькій області, Державну аудиторську службу України, Державну регуляторну службу України, Міністерство соціальної політики України, Виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального захисту інвалідів, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Міністерство інфраструктури України, Антимонопольний комітет України, Державну екологічну інспекцію України, Міністерство оборони України, а також Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (а. с. 53-60).

Листом від 20 березня 2017 року відповідач повідомив Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про те, що станом на 20 березня 2017 року вивезення первинних документів товариства, які знаходяться на території проведення антитерористичної операції, є неможливим в звязку з ризиками, повязаними з блокуванням невідомими особами з 13 березня 2017 року господарської діяльності тих структурних одиниць товариства, які знаходяться на території, тимчасово непідконтрольній владі України. У листі приведено загальний перелік документів, вивезення яких є тимчасово неможливим, серед яких зазначені розрахунково платіжні відомості, табелі обліку робочого часу та інші документи (а. с. 63-64).

04.07.2017 року «ДТЕК Донецькобленерго» письмово повідомило Департамент кіберполіції Національної поліції України про вчинення злочину, а саме, що 27.06.2017 року близько 10:30 год. та 29.06.2017 року близько 10:00 год. здійснено несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та комп'ютерних мереж товариства, що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації, порушення встановленого порядку її маршрутизації (а.с.66).

З витягу з кримінального провадження № 0001995 вбачається, що 14 липня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч. 1 ст. 361 КК України за фактом втручання 27 червня 2017 року невстановленої особи за допомогою електронної обчислювальної техніки та шкідливої програми в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та компютерних мереж ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що призвело до втрати ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» інформації. (а.с.67).

Згідно з актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, проведеної 03 серпня 2017 року Головним Управлінням Держпраці у Донецькій області, № 05-20-333/0028 перевірка питань щодо невиплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, додаткової відпустки, невиплати розрахункових сум, невиплати надбавок за стаж роботи в електроенергетичній галузі працівникам, які перебувають на неконтрольованій території не вбачається можливою через втрату контролю над всім майном, документацією, архівом, компютерними системами, системами обліку, програмами забезпечення, що залишились в зоні АТО (а.с.68 -82).

У відповідь на ухвалу суду від 27.11.2017 року, якою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та зобовязано відповідача надати до суду копії наказів щодо прийняття на роботу та звільнення позивачки, оригінал її трудових книжки та довідки про наявність перед нею заборгованості, про її середньомісячну та середньоденну заробітну плату, а також звіт за березень 2017 року щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування відповідачем надано пояснення щодо неможливості надання вказаних документів, крім копії наказу про звільнення, через втрату контролю та доступу до документації кадрового та бухгалтерського обліку на неконтрольованій території, дестабілізацію роботи інформаційних та комунікаційних елементів корпоративних мереж, виведення з робочого ладу ряду автоматичних систем підприємства внаслідок впливу масштабної вірусної атаки (а.с.161).

Згідно з даними індивідуальних відомостей про застраховану особу Управління Пенсійного фонду України від 04 вересня 2017 року, заробітна плата позивачу за березень 2017 року не нараховувалась, страхові внески не сплачувались(а. с. 18)

За інформацією Бахмутської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, наданою на виконання ухвали суду від 27.11.2017 року, ОСОБА_1 отримала за період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2017 року заробітну плату від ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за 1 квартал 2017 року у розмірі 13 018, 47 грн., нараховано податку та перераховано в бюджет 2 343, 32 грн. (а.с.112).

Встановлено, що позивач не перемістилась з непідконтрольної території, продовжила працювати на тій частині підприємства, яка перебувала на території проведення антитерористичної операції.

Сторонами визнається факт виконання роботи позивачкою саме на неконтрольованій території. Наказ № 294-к від 30.03.2017 року про звільнення ОСОБА_1 за згодою сторін видано 30.03.2017 року, тобто на день звільнення позивача відповідач вже втратив контроль над підприємством та не мав доступу до документації.

З урахуванням викладеного висновки суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та зобовязання відповідача здійснити утримання податків та інших обовязкових платежів є вірними, оскільки наявність та розмір заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно не прийняв до уваги розрахунок заборгованості, приведений у позовній заяві, не можуть бути підставою для скасування рішення та задоволення позову, оскільки правильність приведеного розрахунку заборгованості заробітної плати за березень 2017 року та компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами, вказані розрахунки ґрунтуються на припущеннях, які, виходячи з положень ч. 6 ст. 81 КЗпП України не можуть бути прийняті судом як правильні.

Посилання заявника апеляційної скарги на лист від 12.04.2017 року за підписом голови Донецької обласної організації профспілки ОСОБА_3, у якому зазначається про необхідність виконати роботодавцем вимоги профспілки щодо виплати усіх сум, які належать працівникам при їх звільненні з підприємства, не спростовує висновків суду про недоведеність обставин щодо наявності та розміру заборгованості саме перед позивачкою.

Доводи скарги про необовязковість наявності первинних документів та про те, що у відповідача мають бути усі бухгалтерські та кадрові документи на кожного працівника, оскільки з травня 2015 року і до захоплення майна уся інформація з неконтрольованої території направлялась в електронному вигляді до головних органів управління підприємства у м. Краматорськ необґрунтовані, оскільки відповідачем надані докази про порушення в роботі компютерних мереж внаслідок ураження програмного забезпечення компютерним вірусом шифрувальником.

Оскільки підприємство було захоплено невідомими особами, відповідач втратив контроль над майном та документацією та також з незалежних від нього причин позбавлений можливості надати суду такі докази.

Доводи скарги про не надання відповідачем акту з переліком втрачених документів не свідчать про неправильність висновків суду про відмову у позові.

Відповідно до Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року № 879 у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей в обсязі, визначеному керівником підприємства, обов'язково проводиться інвентаризація активів та зобов'язань, що перебувають на балансі суб'єкта господарювання.

При цьому згідно п.8 цього Положення, підприємства, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції (або їх структурні підрозділи(відокремлене майно) перебувають на зазначених територіях), проводять інвентаризацію у випадках, обов'язкових для її проведення тоді, коли стане можливим забезпечити безпечний та безперешкодний доступ уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов'язання та власний капітал цих підприємств.

Зазначені підприємства зобов'язані провести інвентаризацію станом на 01 число місяця, що настає за місяцем, у якому зникли перешкоди доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, та відобразити результати інвентаризації в бухгалтерському обліку відповідного звітного періоду.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з період з 01 березня 2017 року по 22 березня 2017 року у розмірі 5 160, 00 грн. та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 25 879, 70 грн. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: М.С. Будулуца

ОСОБА_5