КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/1133/2018 Головуючий в суді 1 інстанції - Виниченко Л.М.
Унікальний №755/8763/18 Суддя-доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Семенюк Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Корольова МихайлаАндрійовича, заінтересована особа: ОСОБА_6,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Корольова МихайлаАндрійовича в частині винесення постанови від 10.05.2018 року про скасування процесуального документа, а саме: постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.12.2016 року, виданої державним виконавцем Торбинською Оксаною Миколаївною в межах виконавчого провадження ВП №47913545. Крім того, заявник також просив зобов'язати зазначену посадову особу скасувати оскаржувану постанову.

В обґрунтування вимог скарги послався на те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, а норма Закону, на яку міститься посилання у постанові, не регулює спірні правовідносини.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 з посиланням на доводи скарги просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою вимоги скарги задовольнити.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, а тому, відповідно до положень ст.372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.07.2006 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано судовий наказ № 2-н-119/06 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заборгованості у розмірі 437 250,00 грн., судового збору у розмірі 850,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 15,00 грн. /а.с. 27/.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Торбинської О.М. від 22.06.2015 року було відкрито виконавче провадження № 47913545 з примусового виконання вищевказаного судового наказу /а.с. 30/.

Також, постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Торбинської О.М. від 22.06.2015 року було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження /а.с. 40, 41/.

16 грудня 2016 року постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Торбинської О.М. на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»(неможливість розшукати майно боржника, на яке можна звернути стягнення) виконавчий документ було повернуто стягувачеві /а.с. 50/.

13 липня 2017 року стягувачем у виконавчому провадженні - ОСОБА_6 було подано скаргу до начальника ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Корольова Михайла Андрійовича на дії державного виконавця, в якій стягувач просив скасувати постанову державного виконавця від 16.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, поновити виконавче провадження та звернутися до суду із заявою про отримання дублікату виконавчого документа /а.с. 56-58/.

Постановою начальника Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Корольова Михайла Андрійовича від 22.11.2017 року скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.12.2016 року винесену у виконавчому провадженні № 47913545 та зобов'язано головного державного виконавця Кидонь Є.В. провести дії у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» /а.с. 59/.

17 січня 2018 року постановою головного державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Кидонь Є.В. було скасовано документ «Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу» від 16.12.2016 року у виконавчому провадженні № 47913545 /а.с. 68, 69/.

Разом з тим, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.04.2018 року задоволено вимоги скарги ОСОБА_4 та скасовано постанову про скасування процесуального документу від 17 січня 2018 року, яка винесена головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кидонь Євгеном Вікторовичем в межах виконавчого провадження ВП №47913545.

На виконання зазначеної ухвали суду постановою головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кидонь Є.В. від 10.05.2018 року скасовано постанову про скасування процесуального документа від 17.01.2018 року /а.с. 106, 107/.

Того ж дня, начальником Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві Корольовим Михайлом Андрійовичем на підставі абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» було повторно винесено постанову про скасування процесуального документа, а саме: постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.12.2016 року/а.с. 109, 110/.

Не погодившись з таким рішенням начальника Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві та вважаючи, що постанова не відповідає вимогам Закону, ОСОБА_4 оскаржив її в судовому порядку.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Залишаючи скаргу ОСОБА_4 без задоволення, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з її необґрунтованості.

Так, згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, оскільки в ході здійснення виконавчого провадження була встановлена незаконність постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.12.2016 року, начальник відділу, якому підпорядковувався державний виконавець, був уповноважений приймати рішення щодо скасування такої постанови.

Між тим, приймаючи оскаржувану постанову від 10.05.2018 року суб'єкт оскарження помилково послався на абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Саме у зв'язку з відповідною помилкою боржник і звернувся до суду з даною скаргою.

Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що допущення описки в оскаржуваній постанові не призвело до постановлення помилкового рішення та не впливає на правильність даного документу, оскільки начальник відділу виконавчої служби за своїм статусом, як керівник, наділений законом повноваженнями щодо скасування винесених державними виконавцями процесуальних документів, які суперечать чинному законодавству.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що боржником вже було оскаржено постанову про скасування процесуального документа(постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.12.2016 року) та така скарга була задоволена судом, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, дійсно, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.04.2018 року задоволено вимоги скарги ОСОБА_4 та скасовано постанову про скасування процесуального документу від 17 січня 2018 року, яка винесена головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кидонь Євгеном Вікторовичем в межах виконавчого провадження ВП №47913545.

Разом з тим, скасовуючи відповідну постанову суд виходив з того, що державний виконавець не наділений законними повноваженнями приймати рішення щодо скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Також, суд дійшов висновку про те, що постанова начальника відділу від 22.11.2017 року, на підставі якої державний виконавець приймав рішення про скасування постанови від 16.12.2016 року, не містила усіх необхідних реквізитів.

Проте, в даному випадку оскаржувана постанова від 10.05.2018 року містить усі необхідні реквізити та прийнята начальником Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Корольовим Михайлом Андрійовичем, якому законом надано повноваження скасовувати постанову або інший процесуальний документ, винесеніу виконавчому провадженні державним виконавцем, якщовони суперечать вимогам закону, а тому, відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_4.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_4, залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 02 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді