Справа № 375/129/17
Провадження № 2/375/7/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2018 Рокитнянський Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в смт. Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що 07.10.2016 року близько 19:30 години в смт. Рокитне Київської області по вул. Першотравнева, ОСОБА_2, внаслідок своїх хуліганських дій пошкодив належний йому на праві власності легковий автомобіль марки «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 і що підтверджується постановою Рокитнянського районного суду Київської області у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.173 КУпАП, за якою його визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85.00 грн..

Зазначає, що загальний розмір заподіяної протиправними діями відповідача матеріальної шкоди внаслідок пошкодження скла задка, задніх та передніх лівих бокових дверей, молдинга на передніх лівих бокових дверях, заднього лівого крила, лакофарбового покриття кришки багажника, обшивки (накладки) задньої правої стійки та заднього сидіння у викляді «задирів» та обшивці із шкірзамінника, яку він просить стягнути з відповідача на свою корсить, станом на 16.12.2016 становить 16961.79 грн..

Також зазначив, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінює в сумі 7000.00 грн. і яку також просить стягнути на свою користь з відповідача.Обставину та розмір заподіяної моральної шкоди обґрунтовує психічними переживаннями, які він переніс під час скоєння правопорушення, порушенням звичного стану життя у зв'язку із відсутністю автомобіля на протязі його непридатності для користування у холодну пору року, а також порушенням його актуальних життєвих планів, погіршенням можливостей побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Окрім того зазначив, що наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання ним життєвого часу на неодноразові звернення до правоохоронних органів про розгляд даної справи, до відповідача про відшкодування завданої матеріальної шкоди в добровільному порядку, відкладення своїх справ задля проведення експертизи та судового розгляду даної справи, а також його звернення до адвоката для захисту своїх законних прав та інтересів, що у свою чергу спричинило значні матеріальні витрати.

Як на правову підставу своїх вимог посилається на положення ст.ст. 11, 15, 16, 23, 1166, 1167 ЦК України.

На час розгляду спору судом позивач з огляду на висновок судової товарознавчої експертизи №СЕ-1207-2-870.17 від 23.08.2017 уточнив свої позовні в частині відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди, прохаючи стягнути останню з відповідача на свою користь в сумі 13 935,75 грн..

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали за викладених у позові обставин і підстав та просили їх задовольнити.

При цьому позивач суду показав, що 07.10.2016 близько 20:00 години вечора він повернувся до свого автомобіля, який стояв біля гаража і де в той час перебував ОСОБА_2, який телефонував до поліції. При цьому він побачив, що в автомобілі розбите заднє скло та пошкоджене бокове крило. Біля автомобіля також лежав шифер. ОСОБА_2 перебував у нетверезому стані та кричав. Після приїзду поліції остання стала проводити огляд. Також зазначив, що в минулому мав місце аналогічний випадок, коли відповідач пошкодив на його автомобілі задні сигнальні ліхтарі гальм.

Уточнив, що внаслідок пошкодження автомобіля він був частково позбавлений можливості користуватися автомобілем, а саме не міг ним користуватися у непогоду (дощ, сніг).

Доповнив, що інших доказів заподіяння відповідачем пошкоджень його автомобілю, окрім тих які надані суду, немає.

Представник позивача також суду показала, що обставина заподіяння відповідачем шкоди позивачу внаслідок пошкодження автомобіля підтверджується зібраними у справі доказами. При цьому зазначила, що доказом спричинення протиправними діями відповідача механічних пошкоджень на передніх та задніх лівих дверях, задньому крилі та багажнику автомобіля є покази у судовому засіданні свідків, а також дані протоколу огляду місця події, відповідно до якого було виявлено відбиток взуття на люкові заправного бака. Інші докази з цього приводу відсутні.

Відповідач позов не визнав та суду показав, що був присутній при розгляді судом справи про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.173 КУпАП, давав суду пояснення в тім, що дійсно він перебував у нетверезому стані та сварився. Він отримав копію постанови у справі, яку він викинув та не читав. Судом накладено на нього стягнення у виді штрафу, який був сплачений потім його дружиною.

Уточнив, що автомобіля позивача він не пошкоджував та телефонував в поліцію особисто щоб повідомити, що автомобіль позивача пошкоджений, а саме було пошкоджено заднє скло автомобіля.

Представник відповідача підтримав позицію свого довірителя щодо позову та суду показав, що докази спричинення його довірителем позивачу матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Заслухавши у судовому засіданні сторін спору та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази кожен зокрема та всі отримані у справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07.10.2016 року близько 19:30 години в смт. Рокитне Київської області по вул. Першотравнева, мали місце хуліганські дії ОСОБА_2, внаслідок яких було заподіяно механічні пошкодження належному позивачу на праві власності легковому автомобілю «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1. Внаслідок протиправних дій відповідача було пошкоджено в автомобілі заднє скло з обігрівом, декоративні накладки останнього та накладка задньої правої С-стійки.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 25.11.2016 у справі про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП щодо ОСОБА_2 встановлено факт вчинення ОСОБА_2 07.10.2016 о 19:30 годині дрібних хуліганських дій, наслідком яких стало пошкодження легкового автомобіля «Хюндай Соната». ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 85.00 грн.. Вказана постанова суду правопорушником не оскаржувалася і на час розгляду спору судом набрала законної сили.

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням зазначених пошкоджень та коефіцієнту зносу автомобіля на час вирішення спору судом становить 4893.00 грн..

Викладене підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, якими є в тому числі покази у судовому засіданні сторін спору, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Так, Свідок ОСОБА_5 суду показав, що осінню минулого року приблизно о 10:00 годині вечора він сидів біля будинку культури в смт.Рокитне на сходах зі знайомими хлопцями, де вони слухали музику. Потім він почув та побачив як троє немолодих чоловіків розмовляють і один з яких став голосно виявляти своє невдоволення з приводу того, що хтось перегородив виїзд його автомобілю. Потім він пішов до баків для сміття, взяв там шиферину та наніс нею удар по задньому склу автомобіля темного кольору з правої сторони. Потім вказана особа штовхала автомобіль руками, вдарила його два рази ногою в область заднього крила та викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що осінню минулого року, точної дати він не пам'ятає, він з друзями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сидів на сходах будинку культури, слухаючи музику. Бачив, як чоловік підійшов до автомобіля та вдарив ногою чи-то в переднє ліве крило, чи-то в передню ліву дверку, а потім в заднє крило і раз промахнувся, намагаючись вдарити по багажнику. Двоє інших чоловіків, що перебували біля нього намагалися його заспокоїти. Потім цей чоловік пішов до баків для сміття, де взяв шиферину і, вдаривши нею по задньому склу автомобіля, розбив останнє.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що осінню минулого року, точної дати він не пам'ятає, він з друзями ОСОБА_5 та ОСОБА_3 сидів на сходах будинку культури, де вони відпочивали. Це було приблизно о восьмій годині вечора. Він бачив, як троє чоловіків підійшли до автомобіля і один з них став висловлювати своє незадоволення, що загородили його автомобіль, а йому необхідно о сьомій годині ранку їхати на роботу. Потім цей чоловік, висловлюючись нецензурно (вказав у судовому засіданні на відповідача) став бити автомобіль. При цьому наніс удари в ліву частину автомобіля, а саме в передню та задню ліві дверки. Опісля він пішов до баків для сміття, де взяв шиферину, якою потім розбив заднє скло автомобіля. Уточнив, що пошкодження автомобілю спричинив лише один чоловік, а інші його просили не чинити так. Пошкоджений автомобіль стояв задньою частиною до будинку культури.

Також доповнив, що обличчя особи, яка пошкодила автомобіль він бачив, коли той наносив удари по автомобілю та два рази повертався до них обличчям, а також коли його та друзів покликала поліція, яка потім приїхала.

Письмовими доказами, які підтверджують встановлені судом обставини, є:

●Рапорт на імя начальника Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області від 07.10.2016 (а.с.8);

●Протокол огляду місця події від 07.10.2016 (а.с. 10);

●Постанова Рокитнянського районного суду Київської області від 25.11.2016 у справі про адміністративне правопорушення № 375/1431/16-п за ст.173 КУпАП щодо ОСОБА_2 (а.с. 11);

●Висновок судової автотоварознавчої експертизи № СЕ-1207-2-870.17 від 23.08.2017 (а.с. 99-145).

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі отриманих доказів.

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами спору регулюються положеннями глави 82 Цивільного кодексу України.

За загальним правилом, розмір відшкодування шкоди встановлюється законом або домовленістю сторін, а в разі наявності спору між сторонами - судом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, способи та порядок її відшкодування визначаються положеннями ст.ст. 1167, 1192 ЦК України Крім того, відповідні роз'яснення надано в постанові Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого.

Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або зниження нематеріальних благ (рівня життя, здоров'я тощо).

Чинним законодавством (ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167 ЦК України) передбачено право юридичної та фізичної особи на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи; шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи; моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Як вбачається із встановлених обставин спору і що не викликає у суду жодного сумніву з огляду на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 25.11.2016 у справі про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП щодо відповідача у справі ОСОБА_2, яка на час розгляду судом даного спору набрала законної сили, 07.10.2016 близько 19:30 години мали місце хуліганські дії зі сторони ОСОБА_2, які виразилися у заподіянні механічних пошкоджень легковому автомобілю марки «Хюндай Соната», яким як вбачається із сукупності інших отриманих у справі доказів, належить позивачу.

При цьому судом враховуються положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України в тім, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим, доводи позивача і його представника у судовому засіданні в обгрунтування позовних вимог в частині обсягу та виду заподіяних протиправними діями відповідача механічних пошкоджень автомобілю позивача на переконання суду не знайшли свого повного підтвердження у судовому засіданні належними, допустимими та достовірними доказами.

Так, позивачем та його представником не доведено, що механічні пошкодження автомобіля, а саме задніх та передніх лівих бокових дверей, молдинга на передніх лівих бокових дверях, заднього лівого крила, лакофарбового покриття кришки багажника, заднього сидіння у вигляді «задирів» та обшивці із шкірзамінника спричинені саме протиправними діями відповідача. Тобто, що протиправні дії останнього перебувають у причинно-наслідковому звязку із вказаними пошкодженнями, і що підтвердили у судовому засіданні 15.02.2018 позивач та його представник, стверджуючи, що інші докази, окрім тих які були досліджені у судовому засіданні, відсутні.

На переконання суду показання у судовому засіданні свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які по суті не вказали, що об'єктивно сприймали факт заподіяння вказаних пошкоджень майну позивача внаслідок дій відповідача (удари руками та ногами по автомобілю), а лише бачили та чули, що відповідач наносить руками та ногами удари по автомобілю, і на показаннях яких по суті грунтує свої доводи сторона позивача, самі по собі не свідчать про таку обставину.

Належним та допустимим доказом такої обставини міг бути висновок відповідної судової експертизи, позаяк своїм правом просити суд призначити останню сторона позивача за час розгляду спору судом не скористалася і жодних об'єктивних перешкод з цього приводу на думку суду вона не мала.

Разом з тим, обставина спричинення протиправними діями відповідача механічних пошкоджень автомобілю позивача у вигляді розбиття заднього скла та пошкодження облицювання задньої правої С-стійки, знайшла своє підтвердження із сукупності отриманих у справі належних та допустимих доказів.

Так, свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні однозначно підтвердили, що бачили, як відповідач наніс удар по задньому склу автомобіля куском шиферини і що внаслідок таких його дій скло розбилося. За такої об'єктивної обставини, яка не викликає у суду жодного сумніву, та з огляду на дані протоколу огляду колісного транспортного засобу експертом від 14.08.2017 (а.с. 109) та фото № 6 фототаблиці до висновку судового експерта (а.с. 139), суд приходить до висновку, що у причинно-наслідковому звязку із протиправними діями відповідача (удари куском шиферини по задньому склу автомобіля) узгоджується виявлене експертом пошкодження заднього скла та накладки задньої правої С-стійки.

Таким чином, слід прийти до висновку, що: 07.10.2016 року близько 19:30 години в смт. Рокитне Київської області по вул. Першотравнева, мали місце хуліганські дії ОСОБА_2, що об'єктивно підтверджується постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 25.11.2016 щодо його особи за ст.173 КУпАП та показами у судовому засіданні свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5; внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_2 було пошкоджено у належному на праві власності позивачу легковому автомобілі «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 заднє скло з обігрівом, декоративні накладки останнього та накладка задньої правої С-стійки, що окрім названих доказів також підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-1207-2-870.17 від 23.08.2017.

Суд критично відноситься до показів у судовому засіданні відповідача в тім, що він не пошкоджував автомобіля позивача, оскільки останні спростовуються сукупністю показів у судовому засіданні свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які не є суперечливими між собою і на переконання суду та з огляду на інші отриманні у справі докази об'єктивно відображають обставини спору.

Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Потерпілий, як вбачається, бажає захисти своє право шляхом стягнення з відповідача на свою користь вартості відновлювального ремонту автомобіля.

На підставі матеріалів висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-1207-2-870.17 від 23.08.2017 (а.с. 99-144) слід прийти до висновку, що вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту зносу вказаного колісного транспортного засобу (а.с 104), зазначених механічних пошкоджень та вартості запасних частин, матеріалів і робіт по ремонту (а.с. 123, 128, 129, 133) становить 4893.00 грн. ( 8300.00 грн. вартість скла заднього з обігрівом + 2800.00 грн. вартість декоративних накладок (правої та лівої) заднього скла + 1900.00 грн. вартість накладки задньої правої С-стійки) : 100% х 30 % залишкова вартість автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу (70%) + 500.00 грн. клей-комплект заднього скла + 459.00 грн. вартість робіт по зняттю/встановленню заднього скла + 34.00 грн. вартість робіт по зняттю/встановленню накладки задньої правої С-стійки = 4893.00 грн.).

Вирішуючи вимогу позивача про відшкодування моральної, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Тобто, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В судовому засіданні відповідач та його представник не спростував доводів позивача щодо неправомірності дій відповідача, які полягають у заподіянні внаслідок хуліганських дій механічних пошкоджень на автомобілі позивача, відновлювана вартість яких на час розгляду спору судом становить 4893.00 грн..

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказаною неправомірною поведінкою відповідача позивачу завдана моральна шкода.

Визначаючи розмір останньої суд враховує обставини, які на переконання суду є встановленими, а саме обставину заподіяння шкоди майну позивача, неможливість останнього користуватися належним йому майном (автомобілем) за його цільовим призначенням протягом тривалого періоду часу (з 08.10.2016 по час винесення рішення судом у даній справі), небажання відповідача добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, що, як стверджує позивач призвело до психічних переживань, порушення звичного стану життя, нераціонального витрачання ним життєвого часу на неодноразові звернення до правоохоронних органів про розгляд даної справи, до відповідача про відшкодування завданої матеріальної шкоди в добровільному порядку, відкладення своїх справ задля проведення експертизи та судового розгляду даної справи, а також його звернення до адвоката для захисту своїх законних прав та інтересів та що у свою чергу спричинило значні матеріальні витрати.

Разом з тим, суд не може прийняти інші доводи позивача з приводу обставин заподіяння та обгрунтування розміру моральної шкоди. Зокрема, з приводу порушенням його актуальних життєвих планів, погіршенням можливостей побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації, оскільки з цього приводу позивач не навів суду жодних обґрунтувань.

Застосовуючи практику ЄСПЛ з цього питанння, суд звертається до рішення останнього у справі "Ромашов проти України" (п.52) (Заява N 67534/01) в тім, що «Суд не розглядав питання щодо матеріальної шкоди, оскільки заявник не обґрунтовував таку шкоду. Проте Суд враховує той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації Судом факту порушення.»

За викладеного, керуючись вимогами розумності та справедливості суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1, в сумі 4000-00 грн..

Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність обставин позову, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 4893.00 грн., моральної шкоди - 4000.00 грн., а всього 8.893.00 грн..

Позов таким чином підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 29.11.2016 між позивачем та адвокатом Чорненькою Оленою Іванівною укладено договір про надання правової допомоги та захисту інтересів (а.с. 44).

За умовами п. 3.1 даного договору гонорар за надання правової допомоги, передбаченої п. 1.2 Договору визначається домовленістю сторін. Договір не містить відомостей про розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо.

На підтвердження виконаних робіт представником позивача надано розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 26.09.2017, проведений згідно ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", який втратив чинність станом на 15.12.2017, та квитанцію № 3 прибуткового касового ордера від 25.09.2017.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України 9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З огляду на викладене вбачається, що позивачем не виконано вимог ст.137 ЦПК України, для чого у нього на переконання суду не існувало обєктивних першкод, а тому суд позбавлений можливості вирішити питанння щодо відшкодування понесених ним у справі судових витрат по оплаті правничої допомоги.

За встановлених обставин суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені ним у справі судові витрати в сумі 1489.63 грн., які складаються із судового збору за подачу до суду позову та витрат за проведення судової автотоварозначої експертизи.

Підстав для задоволення вимоги позивача про розподіл понесених ним витрат по оплаті проведеної оцінки вартості ремонтних робіт суд у відповідності до положень ст.141 ЦПК України не вбачає, оскільки мало місце не експертне дослідження, як про це зазначає у своїй позовній заяві позивач і що підтверджується матеріалами Звіту № 1522/16 від 16.12.2016, які спростовують такі доводи позивача. Так, з матеріалів звіту вбачається (а.с. 33), що останній виготовила особа, що має кваліфікаційний рівень оцінювача і тільки, а не судового експерта. Реєстр атестованих судових експертів Міністерства юстиції України відомості про судового експерта ОСОБА_7 не містить.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, ст.ст. 15, 16, 23, 625, 1167, 1192 ЦК України, положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-83, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого 09600, АДРЕСА_1, код платника податків НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого 09600, АДРЕСА_2, код платника податків НОМЕР_3, в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 4893.00 грн., в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 4000.00 грн., а всього 8893.00 грн..

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого 09600, АДРЕСА_1, код платника податків НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого 09600, АДРЕСА_2, код платника податків НОМЕР_3, в рахунок відшкодування понесених судових витрат 1489.63 грн..

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне обгрунтування рішення виготовлено 21.02.2018.

Суддя О.Литвин

Рішення набрало законної сили «____»_________________________20____