Провадження № 2/537/108/2018
Справа № 537/4669/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.02.2018 року м. Кременчук
Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., при секретарі Яворській А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Виробничого комплексу «Техносервіс» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час за час затримки розрахунку при звільненні, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом , відповідно до якого просить суд винести рішення, якими стягнути з відповідача - Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною в особі виробничого комплексу «Техносервіс» на його користь заборгованість з виплати заробітної плати за період 2016-2017 р.р. в сумі 15 378 грн. 78 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 14 760 грн.
Свої вимоги мотивував тим, що він з 01.09.2014 року (наказ № 34-к/тр від 01.09.2014 р.) по 31.03.2017 року (наказ №10-к/тр від 31.03.2017 р.) працював у Виробничому комплексі «Техносервіс» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на посаді сторож, що підтверджується записами № 12-13 в трудовій книжці та був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП.
При звільнені з ним не були проведені розрахунки. На його звернення з проханням виплатити належні йому кошти він отримав усну відмову з боку відповідача.
Станом на 04.08.2017 року заборгованість Відповідача по заробітній платі складає 15 378 грн. Відповідно до довідки про заборгованість по заробітній платі № 44 від 17.08.2017 року, його середньоденна заробітна плата складає 120, 00 грн.
Позивач в судове засідання не з»явився, хоча завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність за участю його представника ОСОБА_3
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові, просив суд стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною в особі виробничого комплексу «Техносервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 15 378 грн. 78 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2017 року по день постановлення рішення суду з розрахунку середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 120 грн..
Представник відповідача - Виробничого комплексу «Техносервіс» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з»явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача.
Розглянувши справу, вислухавши пояснення представника позивача, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується трудовою книжкою, відповідно до наказу № 34-к/тр від 01.09.2014 року, з 01.09.2014 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Виробничий комплекс «Техносервіс» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на посаду сторожа.
Наказом №10 к/тр від 31.03.2017 року, 31.03.2017 року ОСОБА_1 звільнений з займаної посади за власним бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП України.
Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу
Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі, яка видана Виробничим комплексом «Техносервіс» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною 17.08.2017 року за вих..№44 та розрахункових листів за січень липень 2017 року, відповідач, в порушення вимог ст.ст., 47, 116 КЗпП України, у день звільнення ОСОБА_1, не виплатив останньому всіх сум, що належать йому від підприємства, а саме нараховану заробітну плату у розмірі 15 378 грн. 78 коп., яка не виплачена станом і на 05.02.2018 року.
Тобто, період протягом якого відповідач не виплачує належні позивачу від підприємства кошти при звільненні складає 210 днів, з 01.04.2017 року по 05.02.2017 року.
Згідно п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату працю" непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату працю", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач в судове засідання свого представника не направив, жодного належного доказу того, що невиплата ОСОБА_1 належних йому від підприємства сум у строки, зазначені у ст..116 КЗпП України, відбулась не з вини відповідача суду не надав.
Згідно п.32 Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100.
Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, а п.3 розділу ІІІ визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
П.8 розділу ІV Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Як вбачається з довідки про заборгованість по заробітній платі, виданої Виробничим комплексом «Техносервіс» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною 17.08.2017 року за вих..№44, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 складає 120 грн..
Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 15 378 грн. 78 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення, тобто за період з 01.04.2017 року по 05.02.2018 року, що складає 210 робочих днів, виходячи із середньоденного заробітку позивача, який склав 120 грн., тобто у розмірі 25 200 грн. (210 х 120 грн.).
Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, ст. ст. 47, 83, 116, 117 КЗпП України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Виробничого комплексу «Техносервіс» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час за час затримки розрахунку при звільненні- задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне рішення суду скдадено 07 лютого 2018 року.
Суддя: