Номер провадження: 22-ц/785/79/18
Номер справи місцевого суду: 509/3767/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 від імені та в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про застосування наслідків нікчемного правочину, шляхом витребування майна з незаконного чужого володіння та скасування реєстрації задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 земельну ділянку та житловий будинок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку та житловий будинок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Визначено порядок виконання рішення суду шляхом скасування реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3подав до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 травня 2017 року таухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити .

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції на підставі ст.ст. 387,388 ЦК України, виходив з того, що спірне майно є спільним майном подружжя ОСОБА_5 таОСОБА_2, а оскільки право власності на це майно зареєстровано за ОСОБА_6.25.09.2007 року, воно підлягає витребуванню.

Колегія не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції, встановлюючи, що спірне майно являється спільною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2, в порушення норм цивільно-процесуального права не залучає до участі у справі ОСОБА_2

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_5 знаходилась у шлюбі з ОСОБА_2 з 01.07.1972 року, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2006 року шлюб між ними було розірвано.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 тривають судові спори у Приморському районному суді м. Одеси з приводу розподілу спірного майна подружжя, а саме стосовно житлового будинку та земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно виписки з рішення сесії Кароліно-Бугазької сільської ради народних депутатів № 16 від 17 квітня 1998 року, ОСОБА_2 отримав у власність земельну ділянку для будівництва житлового будинку, після чого ним було отримано державний акт на вказану земельну ділянку серія НОМЕР_1 , зареєстрований в Книзі записів під № 633 .

10.11.2004 року на імя ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

04.09.2005 року ОСОБА_2 уклав договір позики з ОСОБА_6, згідно якого вбачається, що ОСОБА_6 надала ОСОБА_2 кошти у розмірі 50 000 доларів США, який був забезпечений заставою, предметом якої є земельна ділянка та житловий будинок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

10.08.2007 року ОСОБА_6 звернулася з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та в період розгляду цієї справи сторони уклали мирову угоду, в якій ОСОБА_2 погодився визнати за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку та будинок, що підтверджуються ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2007 року про визнання мирової угоди.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.01.2008 року за заявою ОСОБА_5 ухвала Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2007 року, якою була визнана мирова угода, була скасована за нововиявленими обставинами, у зв'язку із наявністю спору про поділ майна подружжя та арешту щодо земельної ділянки та житлового будинку та призначена до розгляду в загальному порядку.

В подальшому, ухвалою суд від 08 липня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення боргу та пені за договором позики були об'єднані в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, що знаходилась в провадженні Приморського районного суду м.Одеси.

Ухвалою суду від 28 травня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення боргу були залишені без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_6 в період між 21 серпня 2007 року та 24 січня 2008 року на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 21 серпня 2007 року встигла зареєструвати за собою право власності на зазначену земельну ділянку та житловий будинок, тому він звернувся до Приморського районного суду м.Одеси із заявою про поворот виконання рішення суду.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 25 травня 2016 року заява ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду задоволена та допущений поворот виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси від 21 серпня 2007 року, шляхом поновлення права власності ОСОБА_2 на зазначену вище земельну ділянку та житловий будинок, тобто ще до подачі даного позову.

ОСОБА_5 була учасником зазначеної цивільної справи в Приморському районному суді .Одеси і не могла не знати, що по справі був допущений поворот виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси від 21 серпня 2007 року, шляхом поновлення права власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку та житловий будинок.

Відповідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зі змісту ст. 388 ЦК України вбачається, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

У п. 23 вище вказаної Постанови зазначено, що відповідно до ст. 387 ЦК України та ч. 3 ст. 10 ЦПК України ( чинної на час розгляду справи) особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому, суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів, передбачених ст.ст. 77,78 ЦПК України в підтвердження того, що вона, являється одноособовим власником спірного майна, яке вибуло з її володіння поза її волею та фактично знаходиться у відповідача ОСОБА_6

Відповідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За таких обставин та вимог зазначених норм права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови у справі про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3- задовольнити.

Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 травня 2017 року- скасувати.

Ухвалити постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_4 від імені та в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстрації - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Повний текст судового рішення складено 02.02.2018 року.