Справа № 587/1703/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року Сумський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді Черних О. М.,
з участю секретаря судового засідання - Скрипка Соіна О.О.,
Позивачка звернулась з позовом до Новосуханівської сільської ради в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 6,52 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0089945, виданого на імя ОСОБА_3, що перебувала у колективній власності КСП «Світанок», яка розташована на території Новосуханівської сільської ради Сумського району в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 Свою заяву мотивує тим, що матір ОСОБА_3, померла 21.05.2005 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яку вона фактично прийняла шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем. Проте, приватним нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій позивачці було відмовлено, а саме - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 6,52 в умовних кадастрових гектари, що належали спадкодавцю на підставі сертифікату серія СМ № 0089945, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу.
Позивач та її представник в судове засідання не зявились про час і місце розгляду повідомлені належним чином. Позивачка надала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, просила позов задовольнити в повному обсязі.
Селищний голова Новосуханівської сільської ради Сумського району Сумської області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважав, що позивачка не надала доказів того, що вона прийняла спадщину, крім того вказав, що нею було пропущено строк позовної давності, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Надав письмовий відзив.
Приватний нотаріус Буринського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено.
ОСОБА_3 є рідною матірю позивачки ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-УР № 005618, копією свідоцтва про укладення шлюбу серія І-БП № 336679 (а.с. 6-7)
Згідно свідоцтва про смерть серії І-БП № 006581 ОСОБА_3 померла 21.05.2005 року (а.с.8)
Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі й на земельну частку (пай) розміром 6,52 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності СП КСП «Світанок», розташована на території Новосуханівської сільської ради Сумського району, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0089945, виданого на її імя ОСОБА_3, зареєстрованого в книзі «Реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською районною адміністрацію членам КСП «Світанок» за № 183 від 05.09.1996 року, згідно розпорядження голови районної Державної адміністрації № 250 від 24.07.1996 року, що підтверджується листом Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області (а.с. 10)
З витягу зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 ніхто не звертався та заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався (а.с. 12-15).
Разом з тим, згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року доказами постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 на момент смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 і разом з нею проживала та була зареєстрована її донька ОСОБА_1, що підтверджується довідкою виданою Дяківською сільською радою (а.с. 9)
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини 1статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Проте, приватним нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій позивачці було відмовлено, а саме - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 6,52 в умовних кадастрових гектари, що належали спадкодавцю на підставі сертифікату серія СМ № 0089945, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу (а.с. 16).
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.
Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Як вбачається з матеріалів, згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у разі зіпсування чи втрати правовстановлюючого документу за земельну ділянку виданого на померлу особу дане питання вирішується у судовому порядку (а.с.11).
Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 11Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року(561-12),Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно до розяснень, викладених у пункті 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7(Із змінами, внесеними згідно зпостановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК).
Згідно пункту «г» ч. 1ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1ст. 1225 ЦК України.
Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.
На підставі абз. 2 п. 1розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»(втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 за життя набула право на земельну частку (пай), тому наявні усі підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) за позивачкою ОСОБА_4 , яка є спадкоємицею за законом після смерті матері.
Крім того, суд вважає, що вказівка представника відповідача Новосуханівської сільської ради Сумського району щодо застосування позовної давності до позивних вимог ОСОБА_4 не заслуговує на увагу, з наступних підстав.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від часу прийняття спадщини.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 1297 ЦК України будь яких строків щодо звернення спадкоємця, який прийняв спадщину до нотаріуса або до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно законом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Маловидівка, Сумського району, Сумською області право власності на земельну частку (пай) розміром 6,52 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0089945, виданого на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації № 183 від 05.09.1996 року, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок» в порядку спадкування за заповітом після смертіБіла ОСОБА_5, яка померла 21.05.2005 року.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя О.М.Черних