пр. № 4-с/759/29/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді П'ятничук І.В.,

при секретарі Винарчук М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою

ОСОБА_1, суб'єкт оскарження: державний виконавець Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницький Іван Васильович про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 через представника ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницького І.В. та просить скасувати постанову Державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницького І.В. про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2017 р. у виконавчому провадженні №52849119.

В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 09.11.2016 р. за заявою стягувача - ОСОБА_1, про примусове виконання ухвали від 17.10.2016 р. про забезпечення позову, яка оформлена як виконавчий документ у розумінні Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницьким Іваном Васильовичем, було відкрито виконавче провадження №52849119 про відношенню до боржника - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи - 14282829; місцезнаходження - м. Київ, вул. Андріївська, 4).

30.06.2017 р. головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницьким Іваном Васильовичем було прийнято оскаржувану Постанову про закінчення виконавчого провадження, в якій вказується що згідно заяви стягувача рішення суду виконано.

Скаржник, який є стягувачем у виконавчому провадженні, не може погодитися із вказаною Постановою у зв'язку із її незаконністю та необґрунтованістю, оскільки стягувачем ОСОБА_1 заяви про виконання виконавчого документу ніколи не подавались та усно державному виконавцю або іншим особам не заявлялись, а також підстави для закінчення виконавчого провадження чітко визначені у частині 1 статті 39 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», та не підлягають розширеному тлумаченню, серед переліку таких підстав немає такої як «заява стягувача».

Вважаючи вказану постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального права скаржник звернувся до суду з даною скаргою та посилаючись на ст.ст. 19, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 10, 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 376, 383-389 ЦПК України просили вимоги скарги задовольнити.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи.

Заінтересована особа: Сілютін А.Г., який представляє інтереси ПАТ «ПУМБ» на підставі довіреності в судове засідання не з»явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судовий контроль за виконанням судових рішень визначений Розділом VII ЦПК України, де в ст. 383 ЦПК України, вказано про те, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Тобто, предметом судового розгляду згідно Розділу VІІ ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" є рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

У відповідності до ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Судом встановлено, що У провадженні судді Святошинського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа №759/14000/16-ц (провадження № 2/759/5607/16) за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобєлєвої Алли Михайлівни, третя особа ОСОБА_8, про визнання неправомірними, скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності.

17.10.2016 р. суддею Святошинського районного суду м. Києва в даній справі було постановлена Ухвала про забезпечення позову, яка оформлена як виконавчий документ у розумінні Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

09.11.2016 р. за заявою стягувача - ОСОБА_1, про примусове виконання вказаної вище Ухвали суду, головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницьким Іваном Васильовичем, було відкрито виконавче провадження №52849119 про відношенню до боржника - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи - 14282829; місцезнаходження - м. Київ, вул. Андріївська, 4).

30.06.2017 р. головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницьким Іваном Васильовичем було прийнято оскаржувану Постанову про закінчення виконавчого провадження, в якій вказується що згідно заяви стягувача рішення суду виконано.

Разом з тим, підстава на яку далі йде посилання у тексті Постанови (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження - фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), станом на день подання скарги 10.07.2017р., а тим більше на день прийняття оскаржуваної Постанови, фактично не існувала. Оскільки судовий розгляд із яким пов'язано забезпечення позову досі триває, тому досі є необхідність виконання Ухвали про забезпечення позову, а саме доведення до відома та контроль за органами реєстрації щодо заборони проведення реєстраційних дій щодо спірних об'єктів нерухомого майна.

Крім того, у пункті 2 оскаржуваної Постанови вказується: «припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення». Це є також грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини першої статті 40 вказаного закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. А відповідно до частини 2 цієї статті, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до п.7 ч.1 ст.47 вказаного вище Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснювалося частково, повертається у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як роз»яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 17 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби мають застосовуватися положення ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України" (Заява N 40450/04) Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Таким чином суд вважає, що постанова старшого державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницький Іван Васильович., не є в повній мірі мотивованою та є передчасно, оскільки не вжито всіх заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 18, 19, 49, 51, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 14, 209-210, 223, 293, 294, 383 - 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, суб'єкт оскарження: державний виконавець Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницький Іван Васильович про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 червня 2017 року - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати Постанову Державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ільницького Івана Васильовича про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2017 р. у виконавчому провадженні №52849119.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м.Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В.Пятничук