АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/500/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Оксюта Т.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Болотов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради, про зобов'язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року,-

встановила:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником одноповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

За адресою: АДРЕСА_2, розташований будинок відповідача ОСОБА_4, який на даний час збудував власний дерев'яний двоповерховий каркасний будинок з оновленим фундаментом та прибудинкову територію.

Позивач вважає, що будівництво вказаного будинку відповідача виконане з порушенням норм законодавства, що, у свою чергу, порушило права позивача.

Зазначає, що за результатами проведеної перевірки Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 належить гр. ОСОБА_4, за даноюадресою проводились будівельні роботи із реконструкції 1/2 житлового будинку, побудованого у 1957 році, а саме: будівництво мансардного поверху без документа, що дає право на виконання будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Крім того згідно листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві від 29.07.2015 року №10/26-6/2907/10 станом на 27.07.2015 року Департамент не видавав дозволу та не реєстрував інших документів дозвільного характеру, які б надавали право на виконання підготовчих або будівельних робіт та не приймав об'єкт до експлуатації за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до листа Державної санітарно-епідеміологічної служби України Головного управління Держсанепідслужби у м. Києві від 17.08.2015 року №3223 фахівцями ДУ «Киїський МЛЦ ДСЕСУ» ВП Голосіївським міжрайонним відділом (філія) лабораторних досліджень, за дорученням Державної санітарно - епідеміологічної служби України, проведені дослідження у квартирі позивача та встановлено, що рівні природної освітленості (КПО) у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_1 відповідно до ДБН В.2.5-28-2006 «Природне і штучне освітлення» нижче допустимого.

З урахуванням наведеного просив зобов'язати ОСОБА_4 здійснити заходи по приведенню забудови його будинку за адресою: АДРЕСА_2 спорудженої з порушенням норм діючого законодавства, до норм ДБН - 360- 92**, а саме: здійснити перенесення стіни будинку на відстань, яка регламентується нормами ДБН - 360-92**, тобто 18 метрів від зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_1; здійснити демонтаж частки другого поверху з вікнами, які виходять у напрямок будинку АДРЕСА_1 тобто прийняти заходи відповідно до п.п.3.13, 3.14 таблиці 3.3 норм ДБН 360-92**.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року позов задоволено.

Зобов'язаноОСОБА_4 привести належну йому забудову, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 у належний стан з дотриманням вимог пожежної безпеки з урахуванням норм ДБН 360-92**.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційниій скарзі представник ОСОБА_4 просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечив.

ОСОБА_5 заперечила проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником 1/3 частки земельної ділянки, площею 0,0324 га, та 1/6 частки житлового будинку, площею 86,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначив, що будинок відповідача побудований з порушенням норм законодавства, що впливає на права позивача щодо сонячного освітлення та безпеки його будинку.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Разом з тим, вимоги з цього приводу зазначеними органами в даній справі не заявлялись.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376, ст. 391 ЦК України).

З урахуванням положень ст. ст. 16, 376, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб.

З матеріалів справи вбачається, що єдиним доказом, на який позивач посилається в обґрунтування порушення свої прав, є лист Державної санітарно-епідеміологічної служби України Головного управління Держсанепідслужби у м. Києві від 17.08.2015 року № 3223.

Так, згідно даного листа, фахівцями ДУ «Киїський МЛЦ ДСЕСУ» ВП Голосіївським міжрайонним відділом (філія) лабораторних досліджень, за дорученням Державної санітарно - епідеміологічної служби України, проведені дослідження у квартирі позивача та встановлено, що рівні природної освітленості (КПО) у приміщенні кухні квартири, відповідно до ДБН В.2.5-28-2006 «Природне і штучне освітлення», нижче допустимого.

Колегія суддів вважає, що даний доказ складений не експертом, стосується лише певної нежитлової частини квартири позивача ( кухня ), а тому не приймається судом як достатній, належний та переконливий доказ, який давав би підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В суді першої інстанції позивачем не заявлялись будь-які клопотання про призначення експертиз тощо.

В суді апеляційної інстанції позивачу було роз'яснено право клопотати про призначення експертизи на підтвердження підстав позову.

Утім позивач відмовився від проведення будь-яких експертиз.

Таким чином, колегія суддів вважає недоведеними та необґрунтованими позовні вимоги позивача, а тому вважає, що їх слід залишити без задоволення.

При цьому, колегія суддів не приймає посилання позивача на встановлення компетентними органами факту здійснення відповідачем будівництва без відповідного дозволу, оскільки зазначені обставини не підтверджують порушення прав безпосередньо позивача.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду від 06 вересня 2017року постановлено з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради, про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 29 січня 2018 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук