Постанова

Іменем України

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 212/754/18

провадження № 61-40991св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката Литвиненко Світлани Вікторівни як представника публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2018 року в складі судді Колочко О. В. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року в складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, в розмірі 536 112 грн без утримання податку з доходу фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначав про те, що, працюючи у відповідача, він отримав травму на виробництві. Висновком МСЕК у 2017 році йому вперше встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 45 % та визнано особою з інвалідністю третьої групи. Завдана йому моральна шкода полягає в тому, що через нещасний випадок він переніс дві операції на правій ключиці, відчуває постійний біль, через який втратив сон, вимушений проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, у зв'язку з чим у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь на відшкодування моральної шкоди 30 тис. грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у відповідача виник обов'язок відшкодувати позивачу моральну шкоду у зв'язку з отриманою ним травмою під час виконання трудових обов'язків.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не допустив неправильного застосування норм матеріального та порушень норм процесуального права, в результаті чого ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

У касаційній скарзі, поданій 19 липня 2018 року до Верховного Суду, адвокат Литвиненко С. В. як представник ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів є незаконними і необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вина ПАТ «Кривбасзалізрудком» у настанні нещасного випадку, що трапився з позивачем відсутня, і це підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи. Будь-яких незаконних дій по відношенню до позивача відповідач не вчиняв, однак суди залишили це поза увагою. Нещасний випадок трапився з позивачем не під час виконання ним трудових обов'язків. Позивач не довів вину підприємства, факт порушення відповідачем його трудових прав як працівника, протиправність дій роботодавця, причинний зв'язок протиправної поведінки відповідача і завданої йому моральної шкоди.

Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її матеріали з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

29 серпня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

ПАТ «Кривбасзалізрудком» до Верховного Суду надіслані пояснення на касаційну скаргу мотивовані висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 04 червня 2018 року у справі № 333/4565/17, від 04 липня 2018 року у справі № 317/4990/16-ц, від 01 серпня 2018 року у справі № 333/5610/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справах № 333/5920/16-ц та № 233/4415/16-ц.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечень/відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_4 з 21 червня 2004 року по 14 липня 2017 року працював на посаді підземного прохідника (з повним робочим днем в підземних умовах) на шахті «Родіна» у ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», яке з 04 квітня 2011 року було перейменовано в ПАТ «Кривбасзалізрудком».

07 лютого 2017 року утворена на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» комісія склала акт за формою Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 21 січня 2017 року о 03 год. 25 хв. на підприємстві, згідно з яким нещасний випадок з тяжким наслідком, що стався з підземним прохідником 5 розряду дільниці № 12 шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_4, комісією визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, у зв'язку з чим слід скласти акт за формою Н-1.

07 лютого 2017 року складено акт № 2-71 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, який стався з ОСОБА_4 21 січня 2017 року о 03 год. 25 хв. під час роботи на підприємстві відповідача.

Згідно з указаними актами причиною настання нещасного випадку є особиста необережність потерпілого.

Висновком МСЕК від 11 травня 2017 року ОСОБА_4 первинно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 45 % та третя група інвалідності, за трудовим каліцтвом на строк з 04 травня 2017 року до 01 червня 2018 року.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.

Частиною третьою статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Сам по собі факт отримання позивачем ушкодження здоров'я під час виконання ним трудових обов'язків, який встановлено актом про нещасний випадок на виробництві та висновком МСЕК, є підставою для відшкодування відповідачем моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, судами врахована глибина та ступінь моральних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає в результаті трудового каліцтва, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, встановлення йому втрати професійної працездатності у розмірі 45 %, ступінь вини самого позивача, а також принцип розумності і справедливості.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо не вчинення підприємством протиправних дій, які б знаходились у причинному зв'язку з настанням нещасного випадку з ОСОБА_4 та посилання на висновки Верховного Суду у зазначених відповідачем справах є необґрунтованими, оскільки в цьому конкретному випадку моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, у цій справі та у справах на які посилається підприємство встановлені різні фактичні обставини.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки,що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу адвоката Литвиненко Світлани Вікторівни як представника публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. І. Крат