ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3 і Акціонерне товариство закритого типу Науково-виробниче обєднання Созидатель, про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Авістар, Публічного акціонерного товариства Комерційний індустріальний ОСОБА_4, третя особа Акціонерне товариство закритого типу Науково-виробниче обєднання Созидатель, про визнання недійсними договорів іпотеки і відступлення права вимоги, припинення дії заборони на нерухоме майно, та зустрічною позовною заявою Акціонерного товариства закритого типу Науково-виробниче обєднання Созидатель до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Авістар, Публічного акціонерного товариства Комерційний індустріальний ОСОБА_4, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_1, про визнання недійсним іпотечного договору, про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково не прийнято її доводи щодо реальної загрози невиконання рішення суду та необхідності забезпечення позову, оскільки спірне майно обтяжене іпотекою, право вимоги за якою може в подальшому бути передано іншим особам, тому доцільно заборонити іпотекодержателю відповідачу ОСОБА_2 у можливості звертати стягнення або відступати право вимоги на спірне майно.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Вислухавши представника заявника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що у вересні 2016 року ПАТ ОСОБА_4 банк Аваль звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

В свою чергу ОСОБА_1 звернулась з зустрічною позовною заявою про визнання недійсними договорів іпотеки і відступлення права вимоги, припинення дії заборони на нерухоме майно.

У січні 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд забезпечити зустрічний позов шляхом встановлення відповідачу ОСОБА_2 заборони до розгляду справи по суті вчиняти наступні дії: звертати стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 014/3181/274 від 21 вересня 2006 року, укладеним між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в реєстрі за № 1805, а саме квартиру № 80 у будинку № 23, секція 2 по проспекту Гагаріна у місті Дніпро (Дніпропетровську), а також здійснювати відступлення прав вимоги за вказаним іпотечним договором.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є законним власником зазначеного майна. Іпотечний договір № 014/3181/274 від 21 вересня 2006 року було укладено незаконно та без її відома, чим не тільки обмежено її в праві розпоряджатися власним майном, а й створено загрозу позбавлення прав на таке майно. На даний час іпотекодержателем є відповідач ОСОБА_2 З огляду на загрозу передачі прав вимоги за спірним договором будь-яким іншим особам чи звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_1 просила забезпечити її зустрічний позов у вищезазначений спосіб.

В силу ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст.ст.149-153 ЦПК України суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.149, 150, 153 ЦПК України, виходив з того, що заявником не обґрунтовано необхідність саме такого виду забезпечення, що зазначено у заяві, не зазначено, яким чином можуть сприяти виконанню рішення суду вказані заходи забезпечення позову, окрім того, в поданій заяві про забезпечення позову не обґрунтовано існування реальної загрози порушення прав та законних інтересів заявника, а лише містяться посилається на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є суб'єктивним припущенням сторони заявника, тобто з зазначеного витікає, що заява немотивована та не містить доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, як зазначено у заяві.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції помилково не прийнято доводи заявника щодо реальної загрози невиконання рішення суду та необхідності забезпечення позову, відхиляються колегією суддів, оскільки матеріали справи не містять достатньо обгрунтованих підстав для задоволення заяви в розумінні ст. 149 ЦПК України.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість звернення стягнення на предмет іпотеки або передачі права вимоги без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Зазначені позивачем обставини не можуть свідчити про намір відповідача на ухилення від виконання можливого рішення, оскільки доказів про проведення відповідачем ОСОБА_2 будь-яких дій, направлених на звернення стягнення на предмет іпотеки або передачу права вимоги заявником як до заяви про забезпечення позову, так і до апеляційної скарги не надано.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді О.В.Лаченкова

ОСОБА_6