АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про зміну графіку участі батька у вихованні дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про зміну графіку участі батька у вихованні дитини.

В обгрунтування позову зазначала, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року встановлений спосіб участі батька у вихованні дитини ОСОБА_4, а саме: дозволено ОСОБА_3 проводити час разом з сином ОСОБА_4 у вигляді побачень до досягнення дитиною п'ятирічного віку кожну другу і четверту суботу і неділю, кожного місяця з 17.00 годин до 19.00 годин в присутності матері, після досягнення дитиною п'ятирічного віку кожну другу і четверту суботу і неділю, кожного місяця з 18.00 годин до 20.00 годин без присутності матері; до досягнення дитиною п'ятирічного віку кожен вівторок, кожного місяця з 17.00 годин до 19.00 годин в присутності матері, після досягнення дитиною п'ятирічного віку кожен вівторок, кожного місяця з 18.00 годин до 20.00 годин без присутності матері; дозволено ОСОБА_3 проводити час разом з сином ОСОБА_4 у вигляді побачень в день народження сина 07 серпня кожного року до досягнення дитиною п'ятирічного з 10.00 годин до 13.00 годин в присутності матері (за умови, що дане побачення не призведе до порушення навчального процесу), після досягнення дитиною п'ятирічного віку з 10.00 годин до 15.00 годин без присутності матері (за умови, що дане побачення не призведе до порушення навчального процесу); дозволено ОСОБА_3 проводити час разом з сином ОСОБА_4 у вигляді побачень у встановлені законом святкові дні кожного року до досягнення дитиною п'ятирічного віку з 10.00 годин до 13.00 годин в присутності матері (за умови попереднього погодження батьками перебування дитини за місцем свого проживання), після досягнення дитиною п'ятирічного віку з 10.00 годин до 15.00 годин без присутності матері (за умови попереднього погодження батьками перебування дитини за місцем свого проживання).

Вказане рішення позивачкою виконується у повному обсязі, жодних перешкод у вихованні дитини батьку не чиниться за виключенням поодиноких випадків, пов"язаних із хворобою дитини. Але при цьому відповідач часто ігнорує своє право на побачення з сином, не приходячи на побачення у часи, встановлені судовим рішенням. При цьому позивачка вимушена щовівторка звертатися до керівництва підприємства, де вона працює, з проханням звільнити її від виконання трудових обов"язків з 15 години, щоб не порушувати графік побачень, встановлений судом. В результаті три години робочого часу щотижня не табелюються, оплата за ці години відраховується з заробітної плати.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд змінити спосіб участі відповідача у вихованні сина ОСОБА_4, встановлений раніше, та визначити новий спосіб участі батька у вихованні сина, а саме: до досягнення дитиною п"ятирічного віку:

- кожну третю суботу кожного місяця з 17 години до 19 години (в присутності матері), за умови попередження ОСОБА_3 позивачку про візит або його скасування не менш ніж за добу до побачення з метою планування дозвілля дитини та неприпустимості психологічного травмування дитини відмовою від зустрічі.

У встановлені законом святкові дні кожного року з 10 години до 13 години в присутності матері (за умови попереднього погодження батьками перебування дитини за місцем свого проживання), а також попередженню відповідачем про візит або його скасування не менш як за добу до побачення з метою планування дозвілля дитини та неприпустимості психологічного травмування дитини відмовою від зустрічі.

В день народження сина 07 серпня кожного року до досягнення дитиною п"ятирічного віку з 10 години до 13 години в присутності матері з попередженням відповідачем про візит або його скасування не менш як за добу до візиту з метою планування дозвілля дитини (за умови, що побачення не призведе до порушення навчального процесу).

2) Після досягнення дитиною п"ятирічного віку:

- кожну третю суботу кожного місяця з 16 години до 19 години (без присутності матері), за умови попередження ОСОБА_3 позивачку про візит або його скасування не менш ніж за добу до побачення з метою планування дозвілля дитини та неприпустимості психологічного травмування дитини відмовою від зустрічі.

У встановлені законом святкові дні кожного року з 10 години до 13 години без присутності матері (за умови попереднього погодження батьками перебування дитини за місцем свого проживання), а також попередження відповідачем про візит або його скасування не менш як за добу до побачення з метою планування дозвілля дитини та неприпустимості психологічного травмування дитини відмовою від зустрічі.

В день народження сина 07 серпня кожного року до досягнення дитиною п"ятирічного віку з 10 години до 13 години без присутності матері, за умови попередження відповідачем про візит або його скасування не менш ніж за добу до побачення з метою планування дозвілля дитини та неприпустимості психологічного травмування дитини відмовою від зустрічі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючий в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідач ОСОБА_3 в суд тричі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судові засідання 15.11.2017 р. та 13.02.2017 р. були перенесені за клопотанням представника відповідача Щербака М.Ф. в зв»язку з перебуванням останнього на стаціонарному лікуванні. В судове засідання 24.01.2018 р. відповідач не з»явився, подав до апеляційного суду заяву про зупинення провадження у даній справі на час хвороби його представника, оскільки на даний час не можливо визначити термін лікування останнього.

Обговоривши вказану заяву відповідача, суд не знайшов підстав для зупинення провадження у справі, оскільки ст.ст.251 та 252 ЦПК України не передбачено право суду зупинити провадження у справі у зв'язку з хворобою представника учасника справи. Враховуючи тяжке та тривале захворювання адвоката Щербака М.Ф., відповідач не позбавлений можливості укласти угоду з іншим адвокатом або брати участь у судовому засіданні самостійно, разом з тим в судові засідання не з»явився, тому колегія суддів у відповідності з вимогами ч.2 ст.372 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача ОСОБА_3 на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним, справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 01 лютого 2013 року між сторонами було укладено шлюб, про що Відділом РАЦС Деснянського РУЮ в м.Києві зроблено відповідний актовий запис №70.

Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, 07 серпня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року встановлений спосіб участі батька у вихованні дитини ОСОБА_4 а саме: дозволено ОСОБА_3 проводити час разом з сином ОСОБА_4 у вигляді побачень до досягнення дитиною п'ятирічного віку кожну другу і четверту суботу і неділю, кожного місяця з 17.00 годин до 19.00 годин в присутності матері, після досягнення дитиною п'ятирічного віку кожну другу і четверту суботу і неділю, кожного місяця з 18.00 годин до 20.00 годин без присутності матері; до досягнення дитиною п'ятирічного віку кожен вівторок, кожного місяця з 17.00 годин до 19.00 годин в присутності матері, після досягнення дитиною п'ятирічного віку кожен вівторок, кожного місяця з 18.00 годин до 20.00 годин без присутності матері; дозволено ОСОБА_3 проводити час разом з сином ОСОБА_4 у вигляді побачень в день народження сина 07 серпня кожного року до досягнення дитиною п'ятирічного з 10.00 годин до 13.00 годин в присутності матері (за умови, що дане побачення не призведе до порушення навчального процесу), після досягнення дитиною п'ятирічного віку з 10.00 годин до 15.00 годин без присутності матері (за умови, що дане побачення не призведе до порушення навчального процесу); дозволено ОСОБА_3 проводити час разом з сином ОСОБА_4 у вигляді побачень у встановлені законом святкові дні кожного року до досягнення дитиною п'ятирічного віку з 10.00 годин до 13.00 годин в присутності матері (за умови попереднього погодження батьками перебування дитини за місцем свого проживання), після досягнення дитиною п'ятирічного віку з 10.00 годин до 15.00 годин без присутності матері (за умови попереднього погодження батьками перебування дитини за місцем свого проживання). Вказане рішення суду набрало законної сили, на його виконання був виданий виконавчий лист, у зв"язку з чим також було відкрито виконавче провадження.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України " Про охорону дитинства " передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами ч. 1,2,4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні, має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини проголошено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

За змістом ст. 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає а обсяг їхніх права і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов"язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв"язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З матеріалів справи вбачається, що після розлучення батьків дитина проживає з матір'ю, батько проживає окремо,

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

З матеріалів справи слідує, що висновком щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини від 04.02.2016 р., наданим Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією, встановлено, що графік участі батька у спілкуванні з сином, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року, визнано актуальним та таким, що не потребує змін.

Також Висновком про зміну графіку участі батька у вихованні дитини, наданим Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією 22.02.2016 р., встановлено, що орган опіки та піклування Деснянської РДА м. Києва вважає недоцільним зміну в графіку участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, зі справи вбачається, що між сторонами постійно виникають сварки та непорозуміння щодо виконання графіку спілкування відповідача з дитиною, встановленого судом, а також щодо можливості побачень батька з дитиною без присутності матері, тому відповідач неодноразово звертався з відповідними заявами до Служби у справах дітей та поліції. Позивачку протягом 2016 року неодноразово було притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за невиконання судового рішення про встановлення способу участі батька у вихованні дитини, а в грудні 2016 року матеріали щодо невиконання нею судового рішення були передані до Деснянського управління поліції для вирішення питання щодо внесення відомостей до ЄРДР.

Позивачка, у свою чергу, неодноразово подавала до Управління внутрішньої безпеки м. Києва скарги на відповідача, який є колишнім працівником правоохоронних органів, у зв"язку з чим проводилися відповідні перевірки.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка вказувала, що після ухвалення судового рішення від 23 грудня 2014 року, яким був встановлений графік побачень батька із сином, змінились обставини, й вона в зв'язку із закінченням декретної відпустки вийшла на роботу й вимушена кожен вівторок звертатися до керівництва підприємства, де вона працює, з проханням звільнити її від виконання трудових обов'язків на три години раніше для того, щоб не порушувати графік побачень, що впливає на розмір її заробітної плати та можливість своєю працею заробляти на життя собі та дитині.

Вказані посилання позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і заслуговують на увагу.

Як видно з довідок, виданих ТОВ «Європа УНО ТРЕЙД Україна», позивачка ОСОБА_2 працює в Товаристві на посаді бухгалтера з 11 травня 2017 року, й кожного вівторка у зв'язку з виконанням рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року вона змушена працювати неповний робочий день. У зв'язку з відсутністю ОСОБА_2 на роботі 4 рази на місяць (на протязі 8 робочих годин на місяць) керівництво Товариства наполегливо рекомендувало останній вирішити ситуацію із встановленим судом графіком участі батька у вихованні дитини. Подальша неможливість позивачки виконувати роботу у встановлені робочі години може потягти за собою її звільнення (а.с.48,9).

На підставі наведеного та з урахуванням конкретних обставин справи, того, яку роль відіграє розлучення з батьками в стані дитини, рівність обох батьків у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, виходячи з пріоритету прав та інтересів дитини, її віку, стану здоров'я та графіку перебування в дитячому садочку, а також з метою усунення непорозумінь між сторонами щодо виконання графіку спілкування відповідача з дитиною, встановленого судом, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни визначеного раніше судом способу участі батька у вихованні дитини в частині зустрічей малолітнього сина ОСОБА_4 з батьком до досягнення дитиною п'ятирічного віку в присутності матері: кожного вівторка щомісяця з 17-00 год. до 19-00 год. та кожну другу і четверту суботу і неділю кожного місяця з 17-00 год. до 19-00 год. Встановлений судом час побачень батька з дитиною кожного вівторка щомісяця з 17-00 год. і до 19-00 год. до досягнення дитиною п»ятирічного віку колегія суддів вважає необхідним розподілити на кожну другу, четверту суботу і неділю щомісяця, збільшивши встановлений час зустрічей в ці дні на одну годину, що враховує інтереси ОСОБА_4, режим його дня та навчання, не відриває його від нормального, звичайного для дитини середовища, та не порушує прав його батьків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним рішення суду скасувати, постановивши нове рішення про часткове задоволення даного позову ОСОБА_2, яким частково змінити спосіб участі відповідача у вихованні сина, замість дозволу ОСОБА_3 проводити час з сином у вигляді побачень до досягнення дитиною п»ятирічного віку в присутності матері кожен вівторок, кожного місяця з 17-00 год. і до 19-00 год. та кожну другу і четверту суботу і неділю кожного місяця з 17-00 год і до 19-00 год. встановити в цій частині новий спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні сина: дозволити відповідачу проводити час разом з сином ОСОБА_4 у вигляді побачень кожну другу, четверту суботу і неділю з 16-00 год. і до 19-00 год. в присутності матері до досягнення дитиною п»ятирічного віку.

Що стосується решти позовних вимог щодо зміни раніше встановленого судом способу участі відповідача у вихованні сина, то вони є необґрунтованими й не підлягають задоволенню, оскільки позивачка намагається звести контакти відповідача з дитиною до мінімуму, й проводити ці побачення з дитиною лише після узгодження з нею, а тому такі вимоги є порушенням прав батька на участь у вихованні дитини, і у разі їх задоволення відповідач не зможе у достатній мірі спілкуватися з сином, приділяти йому увагу, приймати участь в його розвитку та вихованні, що буде порушенням вимог ст. 157 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року - скасувати та постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні сина, вказавши замість дозволу ОСОБА_3 проводити час з сином ОСОБА_4 у вигляді побачень до досягнення дитиною п'ятирічного віку в присутності матері кожен вівторок, кожного місяця з 17-00 год. і до 19-00 год. та кожну другу і четверту суботу і неділю кожного місяця з 17-00 год. і до 19-00 год. та встановити в цій частині новий спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні сина: дозволити ОСОБА_3 проводити час разом з сином ОСОБА_4 у вигляді побачень кожну другу, четверту суботу і неділю з 16-00 год. і до 19-00 год. в присутності матері до досягнення дитиною п'ятирічного віку.

В задоволенні решти позовних вимог -відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова виготовлена 01.02.2018 р.

Головуючий:

Судді: