Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
25 жовтня 2018 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого у справі судді Гуденко О.А.
за участі секретаря судових засідань Митрохіної А.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту,
Ухвалою судді від 02 січня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного вирішення справи на підставі наявних у справі доказів не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлявся судом належним чином. Відзив на позов не подав.
Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно положень статті 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
Між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 06 березня 2007 року укладено кредитний договір № 03/1/051/07-G строком до 05 березня 2032 року, предметом якого згідно пункту 1.1. договору є кредит в іноземній валюті в сумі 191 250,00 доларів США.
Відповідно до пункту 2.1.1. кредитного договору, кредитні кошти в сумі 191 250,00 доларів США надано відповідачу на купівлю нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 81,40 кв. м та на купівлю нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 82,10 кв. м.
З метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором 06 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, який 06 березня 2007 року посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 599.
Відповідно до умов зазначеного іпотечного договору, відповідач передав в іпотеку чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 81,40 кв. м, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_9, який посвідчено 06 березня 2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. та зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за № 1954367.
За договором купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1441, публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» продало (відступило) публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» всі права вимоги у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги до осіб, які надали забезпечення, та за договорами забезпечення.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 105742677 від 30 листопада 2017 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. 07 травня 2014 року здійснено державну реєстрацію зміни іпотекодержателя квартири № АДРЕСА_1 на публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».
Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.
Згідно частини 7 статті 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2013 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено частково, стягнуто з останнього на користь позивача борг в сумі 291972,00 грн. та судовий збір в сумі 2550,00 грн. Питання щодо скасування вжитих заходів забезпечення позову не вирішувалось.

Частинами 1, 2 статті 158 ЦПК України встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, яке розглядається в судовому засіданні не пізніше пяти днів з дня надходження його до суду. Частиною 6 зазначеної статті визначено, що відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

В обґрунтування позовних вимог публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» посилається на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору та наявність у останнього значної заборгованості. Накладений на предмет іпотеки арешт порушує право позивача як іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» надано розяснення щодо застосування судами законодавства при розгляді справ за позовами вказаної категорії.

Зокрема, пунктом 2 зазначеної постанови визначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинно задовольнити вимоги кредитора за основним зобовязанням.

Забезпечувальне зобовязання має додатковий характер, а не альтернативний основному.

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» докази щодо звернення стягнення на предмет іпотеки суду не надало, відповідні позовні вимоги у справі, що розглядається не заявляло, таким чином, посилання позивача на положення Закону України «Про іпотеку» як на підставу задоволення заявлених позовних вимог про звільнення майна з під арешту, є безпідставними та такими, що не підлягають застосуванню до вказаних правовідносин.

Таким чином, накладений ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2012 року у цивільній справі № 1423/17409/2012 арешт на належну на праві власності ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, не порушує пріоритетного права позивача на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок спірного майна.

Крім того, судом враховано, що у справах про звільнення майна з-під арешту відповідачами повинні бути як боржник, так і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Проте позивачем не заявлено вимог та не зазначено в якості учасника справи ОСОБА_8 , яка є особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне майно, що позбавляє суд можливості вирішити питання про її права та обов'язки . Натомість, відповідно до п.4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, у випадку прийняття судом рішення про права, свободи, інтереси та обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі - таке порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення.

В той же час, відповідно до правил ст. 51 ЦПК України, суд може залучити особу в якості співвідповідача по справі лише за клопотанням позивача, який таким правом не скористався.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав , позивач не є ні власником, ні володільцем спірного майна, отже не наведено належних правових підстав для звернення до суду саме з вимогами про зняття арешту зі спірного майна.

За такого, позовні вимоги у обраний позивачем спосіб захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу задоволеннню підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11,13,81, 141, 259, 263- 265, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»; 01014, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 34047020.

Відповідач: ОСОБА_2, 54003, АДРЕСА_5; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Суддя Гуденко О.А.

Повний текст рішення суду складено 31.10.2018 року