Справа № 462/2723/17 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/7257/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю позивача ОСОБА_3 і його представників: ОСОБА_4 і адвоката ОСОБА_5;

ОСОБА_6 представника ЛМКП «Львівтеплоенерго»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, представника ОСОБА_3, на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», третя особа ОСОБА_4, про зобовязання відповідача зробити перерахунок кількості спожитої теплової енергії за січень-лютий 2017 року по квартирі № 1 в будинку № 85 на просп. Червоної Калини у м. Львові та списати частину виставлених рахунків до оплати за спожиту теплову енергію за період січень-лютий 2007року по згаданій квартирі, як таку, що невірно нарахована і фактично відсутня.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» при обрахунку спожитої теплової енергії застосовує неправильну методику нарахування за період з 26.12.2016 року по 06.03.2017 року (період, коли був відсутній тепловий лічильник, який був знятий з обліку через відсутність індикації), згідно якої кінцеві суми нарахування відрізняються та є значно вищими за власні розрахунки позивача (а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 67-68).

Дане рішення оскаржив представник позивача.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що суд неправомірно не взяв до уваги розрахунки і доводи позивача та не звернув уваги на те, що „сам відповідач вказує на середньомісячні показники, але здійснює розрахунок по середньозважених, так, ніби лічильника в будинку ніколи не було (а.с. 71-72).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представників на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні положення містяться також і у статтях 10 і 60 ЦПК України в редакції, що була чинною на час розгляду даної справи судом першої інстанції.

В мотивувальній частині оскаржуваного рішення наведені детальні мотиви відхилення судом розрахунків та доводів позивача, натомість є наведеною детальна мотивація з відповідними розрахунками того, чому саме суд прийшов до висновку про те, що методика розрахунку кількості спожитої позивачем теплової енергії, використана відповідачем, відповідає вимогам чинного законодавства.

Частиною 2 ст. 356 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість (зокрема) рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

Виходячи з предмета спору, а саме: оспорювання позивачем вірності та правильності нарахування відповідачем кількості спожитої позивачем теплової енергії за січень-лютий 2017 року по квартирі № 1 в будинку № 85 на просп. Червоної Калини у м. Львові, а у подальшому оспорювання ним (як апелянтом) вірності та правильності розрахунків і висновків суду, наведених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, саме на останнього (як апелянта) покладається обовязок доведення в поданій ним апеляційній скарзі помилковості вище згаданих розрахунків суду.

В той же час, апеляційна скарга взагалі не містить доводів, які б спростовували правильність розрахунків, які наведені судом у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (що саме конкретно неправильно зазначено у цьому рішенні), а лише повторює ті ж розрахунки, які були наведені позивачем у поданій ним до суду позовній заяві і яким судом дано детальну оцінку в оскаржуваному рішенні.

ОСОБА_5 цього, захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

В той же час, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви і, зокрема позовних вимог («зобовязати … зробити перерахунок кількості спожитої теплової енергії по квартирі» та «списати заборгованість за спожиту теплову енергію …, як таку, що невірно нараховано і фактично є відсутньою»), фактично предметом спору є оскарження позивачем дій відповідача щодо нарахування йому оплати за спожиту ним теплову енергію за січень-лютий 2017 року, що фактично є різновидом претензії, оскільки доводи позивача щодо незаконності дій ЛМКП «Львівтеплоенерго можуть бути запереченням у разі предявлення до нього позову про стягнення певної суми заборгованості (і порушені права та законні інтереси ОСОБА_3 захищеними шляхом відмови ЛМКП «Львівтеплоенерго» у задоволенні позовних вимог (чи їх частини) до нього), однак таких позовних вимог до ОСОБА_3 ніхто не заявляв.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, представника ОСОБА_3, залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 листопада 2017 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:

Судді: