Справа №468/985/17-ц 07.02.2018
Провадження №22-ц/784/281/18
Справа № 468/985/17-ц Головуючий першої інстанції: Янчук С.В.
Провадження № 22-ц/784/281/2018 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
Постанова

Іменем України

07 лютого 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Царюк Л.М., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2017 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що з 08 вересня 2015 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 На сьогоднішній день шлюбні відносини фактично припинені і подружжя проживає окремо. Позивач та відповідач мають спільну доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю ОСОБА_4 Відповідач чинить йому перешкоди в спілкуванні та вихованні дитини. У зв'язку з цим він звернувся до Комісії з питань захисту прав дитини при Баштанській райдержадміністрації, яка склала висновок та вирішила доцільним визначити йому час спілкування з дитиною кожні понеділок, середу та суботу місяця з 17.00 до 21.00 годин у помешканні батька. Рішення цієї Комісії відповідач не виконує. За його зверненням до Органу опіки та піклування Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області складено висновок про доцільність визначення місця проживання доньки разом з ним.

Посилаючись на викладене, а також, що він працює, має постійний дохід і позитивно характеризується, алкогольні та наркотичні засоби не вживає, а відповідач навпаки не виконує свої батьківські обов'язки належним чином, не забезпечує дитину повноцінним харчуванням, не звертається до лікарів для обстеження та лікування дитини, не має належних умов для її проживання та розвитку, позивач просив суд визначити місце проживання доньки з ним.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

За правилами ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

Згідно з роз'ясненнями, даними в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 вересня 2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач та відповідач проживають окремо, а саме в належних їх батькам житлових будинках. ОСОБА_2 - по АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 разом із донькою ОСОБА_5 - по АДРЕСА_2

ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який також проживає з нею.

Службою у справах дітей Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області 06 липня 2016 року обстежено умови проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 та складено відповідний акт, за яким умови проживання визначені як задовільні.

Наявність задовільних умов для проживання дітей також підтверджено актом від 07 вересня 2017р., який підписано депутатом місцевої ради та сусідами відповідача при проведенні відповідного обстеження.

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 03 липня 2017 року службою у справах дітей Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області за адресою АДРЕСА_1 Миколаївської області санітарно-гігієнічні умови добрі, для малолітньої дитини облаштована окрема кімната та є всі умови для проживання.

Обидві сторони фізично та психічно є здоровими людьми, характеризуються позитивно за місцем проживання, роботи і дошкільного закладу.

Беручи до уваги вищенаведене та враховуючи трирічний вік дитини, тобто її психофізіологічні особливості з прихильністю у цьому віці до матері, виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність виняткових обставини для розлучення дитини з матір'ю.

При цьому суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування від 14 липня 2017 року №01-17/21-17 з огляду на те, що при його підготовці не були враховані заперечення матері дитини, дії якої хоча і не завжди були бездоганними по відношенню до дитини, але яка бажала прийняти участь у розгляді цього питання (а.с.54), наявність конфлікту між сторонами щодо дитини та звернень їх по його врегулюванню до органів влади та правоохоронних органі (а.с.15,52), а це свідчить про односторонність і як наслідок недостатнє обґрунтування рішення відносно наявності виключних обставин пов'язаних з матір'ю дитини та визначення у зв'язку з цим місця її проживання з батьком.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував матеріальну забезпеченість позивача та відсутність заробітку у відповідача є безпідставними, оскільки перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для визначення місця проживання дитини. До того ж відповідач є власником двох земельних ділянок, які перебувають у платному користуванні господарського товариства (а.с.48-51). Крім того, відповідач спільно проживає з ОСОБА_7, який має достатній дохід для утримання сім'ї (а.с.61,62,64).

Аргументи апелянта про кращі умови, створені ним за місцем його проживання для виховання та утримання доньки і необхідність передачі дитини йому, не можуть бути взяті до уваги, оскільки спростовуються достовірними доказами, які свідчать про те, що перебування дитини на утримання матері в даний час відповідає інтересам дитини.

Що ж стосується свідків на яких є посилання в апеляційній скарзі, то наведені ними факти відображені в судовому рішенні, а оцінку їх поясненням судом було дано у відповідності з вимогами процесуального закону.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2018р.

Головуючий: Судді: