АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

07 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі судді Махлай Л.Д., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року в справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1, про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі,

в с т а н о в и в :

ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.06.2017 року відкрито провадження у даній справі.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, 22.12.2017 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.01.2018 року апелянту було надано строк на подачу заяви про поновлення строку апеляційного оскарження з інших підстав.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

На виконання вимог ухвали суду, 31.01.2018 року ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначив, що 04.10.2017 року він вже звертався з апеляційною скаргою на ухвалу про відкриття провадження у справі та ухвалою суду скарга була залишено без руху, оскільки вона не була оплачена судовим збором та не надано копію скарги для позивача. Копію ухвали про усунення недоліків він отримав 23.10.2017 року. Неможливість сплати судового збору пояснює скрутним матеріальним становищем. Ухвалою суду від 07.11.2017 року скарга була повернута, яку він отримав 22.12.2017 року.

Вважаю, що викладені у заяві причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати неповажними виходячи з наступного.

У заяві фактично викладені ті ж самі підстави поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які згідно з ухвалою суду від 11.01.2018 року визнані неповажними. Будь - яких нових підстав заява не містить.

у/н справи № 755/8532/17-ц № а/п 22-ц/796/1782/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
З матеріалів справи вбачається, що 04.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу про відкриття провадження у справі. Ухвалою Апеляційного суду від 12.10.2017 року йому було надано строк протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали на усунення недоліків, а саме надати копію апеляційної скарги і квитанцію про сплату судового збору. Згідно зворотного поштового повідомлення 23.10.2017 року ОСОБА_1 отримав копію цієї ухвали, проте будь-яких дій на усунення недоліків не вчинив. Копію апеляційної скарги не подав, судовий збір не сплатив. Клопотання про звільнення від сплати судового збору з відповідними доказами про скрутне матеріальне становище не надав.

Заявник із змісту ухвали про усунення недоліків достовірно вже знав, що якщо він не вчинить дій на виконання ухвали апеляційна скарга буде визнана неподаною і повернута.

Відтак сам по собі факт не отримання ухвали про повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Про будь-які поважні причини, які перешкоджали виконати вимоги ухвали суду про усунення недоліків у визначений законом строк ОСОБА_1 не вказав як і при подачі апеляційної скарги, так і не вказує при подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 був позбавлений права знайомитись з матеріалами справи, робити з них копії, отримувати інформацію про рух справи, отримувати та оскаржувати рішення суду тощо.

Оскільки у заяві не викладено інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а лише по новому витлумачено ті причини, які вже судом визнані неповажними, викладені причини пропуску строку у заяві від 31.01.2018 року не можна визнати поважними.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року в справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1, про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя: