Справа № 309/3769/17
Провадження № 2/309/524/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Довжанин М.М.

при секретарі Попадинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до Ізянської сільської ради про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору в порядку спадкування, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Ізянської сільської ради про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору в порядку спадкування.

Посилається на те, що 14 червня 2017 року померла її мати ОСОБА_2, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. За житя ОСОБА_2 залишила заповіт, яким заповіла їй все своє майно. Заповіт складено 09 травня 2005 року та посвідчено виконавчим комітетом Ізянської сільської ради.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку в с.Іза, вул. Вучкана, 34 Хустського району, що належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на майно колгоспного двору.

При зверненні до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на майно, позивачці було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадковий житловий будинок зареєстровано як власність колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 Свідоцтво про право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлене на фізичних осіб - членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування у зв'язку з прийняттям Закону УРСР «Про власність» від 07.02.1991 року.

В позові позивачка зазначила, що ОСОБА_2 виконкомом Хустської районної ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, яким посвідчено, що в цілому житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами в с. Іза по вул. Вучкана, 34 Хустського району, дійсно належить колгоспному двору, головою якого являлася ОСОБА_2 Будинок зареєстровано в Хустському БТІ на праві власності за колгоспним двором та записаний в реєстрову книгу № 6, реєстровий №7617 від 20.07.1988 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просить задоволити.

Представник відповідача Ізянської сільської в судове засідання не зявився. Від представника ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, до суду подійшла заява про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла до 16.12.1993 року, двір може мати статус колгоспного за умови, якщо члени двору працюють у колгоспі.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років поспіль до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включаються час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, а також хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Право власності на житловий будинок № 34 по вул. Вучкана в с. Іза було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства за колгоспним двором, головою якого на момент припинення існування колгоспних дворів була ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, позивачка ОСОБА_2. М. вважається такою, що прийняла спадщину своєї матері ОСОБА_2., яка на час своєї смерті була власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою с. Іза, вул. Вучкана, 33 Хустського району в цілому, і яка згідно заповіту залишив їй все належно майно, тобто її право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачки ОСОБА_1

Відповідно до рішення виконкому Хустської районної ради народних депутатів № 151 від 13 липня 1988 р. ОСОБА_2 20 липня 1988 року було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, згідно якого житловий будинок, розташований за адресою с. Іза, вул. Вучкана, 33 Хустського району в цілому дійсно належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_2 (а.с. 12).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення.

В зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 320 грн. ( 640 грн. х 50%).

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 142, 206, 247, 258-268 ЦПК України, ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 1216, 1268 ЦК України, с у д

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою с. Іза, вул. Вучкана, 34 Хустського району Закарпатської області.

ОСОБА_6 ОСОБА_5 з державного бюджету судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_7

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_7