Справа № 297/558/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Фейір О. О., з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, а саме про зобовязання ОСОБА_2 ліквідувати самочинно побудовану вигрібну яму шляхом викачування нечистот та засипання ґрунтом, ліквідувати самочинно встановлені бетонні тумби для улаштування на них пристосування для зберігання сухого сіна та ліквідувати дерево (горіх), який росте на межі земельної ділянки та руйнує фундамент огорожі за адресою с. Н. Ремети, вул. Амбулаторна, 3, Берегівського району.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_4 є власником домоволодіння за адресою с. Н. Ремети, вул. Амбулаторна, 2, Берегівського району. Відповідач ОСОБА_2, мешканець с. Н. Ренмети, вул. Амбулаторна, 3, Берегівського району, самочинно, на відстані 2,08 м від будинку позивача, побудував вигрібну яму для збирання відходів тваринного походження, що створює сморід та постійне потрапляння нечистот до подвіря позивача, що призводить до його заболочення та утворення калюж з нечистотами, а також до забруднення питної води з колодязя позивача. Неодноразові звертання позивача до відповідача припинити протиправні дії не привели до позитивного результату. Крім того, відповідачем було також проігноровано акт обстеження, проведеного комісією Нижньореметівської сільської ради, яким ОСОБА_2 було запропоновано ліквідувати несанкціоновану вигрібну яму, демонтувати бетонні тумби та несанкціоновану врізку в каналізаційну мережу. ОСОБА_4 вказує, що самовільно влаштовані відповідачем бетонні тумби для зберігання на них сухого сіна, знаходяться на відстані близько 0,16 м від огорожі межі земельної ділянки. Оскільки ОСОБА_2 має намір встановити на цих бетонних тумбах споруду для зберігання сухого сіна, таке ставить під загрозу господарські приміщення позивача, так як сухе сіно належить до легкозаймистих матеріалів та може спричинити пожежу, яка може знищити як майно ОСОБА_2, так і майно позивача. Крім того, ОСОБА_4 просить суд зобовязати відповідача ліквідувати посаджене ним дерево (горіх), яке розростаючись почало руйнувати фундамент огорожі позивачаю

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити (а. с. 124).

Від відповідача ОСОБА_2 також надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив мотивовано тим, що вигрібну яму було збудовано на власному подвірї відповідача для забезпечення життєдіяльності сімї відповідно до діючих на час виконання будівництва будинку норм та правил. Доводи позивача ОСОБА_2 вважає тільки його припущенням, не підтвердженими будь-якими доказами. Крім того, вказує, що в актах обстеження, доданих позивачем до позову, хоча і зазначено про висновки ніби дерево відповідача руйнує фундамент огорожі позивача, а тумби для сіна нібито самочинно встановлені, однак такі висновки зроблені тільки на підставі візуального спостереження, буз технічних обстежень та висновків спеціалістів (а. с. 87-90).

Позивач ОСОБА_4 подав відповідь на вказаний відзив, в якому звернув увагу суду на те, що відповідно до технічної документації на будинок відповідача, вигрібна яма для збирання відходів тваринного походження та тумби для споруди для зберігання сухого сіна в таких документах відсутні, що свідчить про їх самочинне встановлення відповідачем без відповідних дозвільних документів. Також зазначив, що доказами того, що вигрібна яма та бетонні тумби в дворі відповідача, створюють незручності для позивача, є акт обстеження комісією Нижньореметівської сільської ради (а. с. 105-107).

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 подали до суду заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Заява мотивована тим, що позивач на підтвердження своїх доводів посилається на Акт санітарно-епідеміологічного обстеження обєктів с. Н. Ремети (по вул. Амбулаторна, 2 та вул. Амбулаторна, 3) від 06.05.2011 року, тоді як з позовом до суду звернувся тільки в березні 2018 року. Оскільки відповідач та його представник вважали, що позивачем було пропущено строк загальної позовної давності в 3 роки, тому просили відмовити повністю в задоволенні позову (а. с. 110-111).

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позові. Пояснив, що будь-які вмовляння позивача засипати яму, демонтувати тумби та зрубати горіх були безуспішними, а тільки усугубляли ситуацію, оскільки закінчувались постійними сварками. Додав, що відповідач вже самостійно демонтував бетонні тумби та зрубав горіх.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили суду, що вигрібна яма для збирання відходів тваринного походження знаходиться на земельній ділянці відповідача та з неї не потрапляють ніякі нечистоти на подвіря позивача. З приводу бетонних тумб для улаштування на них пристосування для зберігання сухого сіна, то відповідачем було їх демонтовано, а також спиляно горіх, відтак відповідач вважає, що він ніяким чином не створює жодних перешкод позивачу у користуванні належним йому майном та земельною ділянкою.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин, суд приходить до наступного.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вже демонтував встановлені ним бетонні тумби та спиляв дерево (горіх), що підтвердив також і представник позивача в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що в задоволенні даних вимог ОСОБА_4 слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про зобовязання ОСОБА_2 ліквідувати самочинно побудовану вигрібну яму шляхом викачування нечистот та засипання ґрунтом, суд приходить до наступного.

Земельна ділянка, що знаходиться по вул. Амбулаторній, 2 в с. Н. Ремети Берегівського району належить позивачу ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору дарування, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 34-35, 36). А домоволодіння за адресою с. Н. Ремети, вул. Амбулаторна, 3, Берегівського району, належить відповідачу ОСОБА_2 в цілому на праві приватної власності, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а. с. 96).

При цьому, суд не приймає до уваги заяву відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки Акт санітарно-епідеміологічного обстеження обєктів с. Н. Ремети від 06.05.2011 року, на який вони посилаються, не має значення для вирішення справи та не містить доказів самочинного влаштування відповідачем вигрібної ями.

Те, що відповідач на відстані 2,08 метрів від житлового будинку ОСОБА_4 побудував вигрібну яму для збирання відходів тваринного походження, про що не заперечив в судовому засіданні відповідач, підтверджується також копіями актів обстеження території від 29.10.2017 року, від 25.01.2018 року (а. с. 44, 46).

Так, відповідно до акту обстеження території від 29.10.2017 року, побудована ОСОБА_2 вигрібна яма поруч з прибудовою домоволодіння № 2 по вул. Амбулаторній в с. Н. Ремети Берегівського району, суперечить вимогам санітарно-епідеміологічних норм, тому останньому було запропоновано ліквідувати таку вигрібну яму.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоровя № 145 від 17.03.2011 року «Про затвердження державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» (далі Наказ) вигрібна яма (вигріб) являє собою інженерну споруду у вигляді поглиблення в землі, виконану з водотривкого матеріалу, призначену для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів».

Відповідно до п. 2.22. Наказу, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. при цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.

Судом встановлено що, на подвірї позивача на відстані не близько 10 метрів, знаходиться колодязь для забору питної води, однак вода не придатна для вживання в їжу та використання її у господарських цілях.

Дана обставина підтверджується результатом санітарно-мікробіологічного дослідження № 187 від 06.12.2017 року (а. с. 65).

Отже, суд приходить до висновку, що вигрібна яма на території будинковолодіння ОСОБА_2 збудовананим з порушенням будівельних і санітарних норм.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Ст. 104 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Ст. 152 ЗК України дає право землекористувачу вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці права не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Так, ст. 41 Конституції України, встановлено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою підлягають частковому задоволенню, а саме слід зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 його земельною ділянкою, що знаходиться за адресою с. Нижні Ремети, вул. Амбулаторна, 2, Берегівського району, а саме зобовязати ОСОБА_2 ліквідувати самочинно побудовану вигрібну яму шляхом викачування нечистот та засипання її ґрунтом.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 103, 104, 152 ЗК України, наказу Міністерства охорони здоровя № 145 від 17.03.2011 року «Про затвердження державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць», ч. 6 ст. 259, ст. ст. 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

рішив:

Позовні вимоги задоволити частково.

Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, його земельною ділянкою, що знаходиться за адресою с. Нижні Ремети, вул. Амбулаторна, 2, Берегівського району, а саме зобовязати ОСОБА_2 ліквідувати самочинно побудовану вигрібну яму шляхом викачування нечистот та засипання її ґрунтом.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 06 листопада 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_5.