Справа № 361/1636/14-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/780/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
Категорія 38 15.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

за участю секретаря: Опришка П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно у вигляді будинку АДРЕСА_1, який він успадкував після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, шляхом подачі до нотаріальної контори у визначений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено з підстав відсутності реєстрації права власності на вищевказаний будинок за померлим батьком ОСОБА_3.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач ОСОБА_2 зазначив, що вищевказаний будинок АДРЕСА_2 належав на праві власності ОСОБА_4, який згідно заповіту від 12 серпня 1988 року заповів його бабі позивача - ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, і спадщину після його смерті шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла ОСОБА_5, яка проживала в спадковому будинку на день відкриття спадщини і до дня своєї смерті. Спадкові права на будинок ОСОБА_5 в нотаріальній конторі за життя не оформила.

Разом з ОСОБА_5 у спадковому будинку з 1989 року проживав її син та батько позивача - ОСОБА_3, що підтверджується даними його паспорту та довідками Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, і ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після її смерті, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

05 липня 2007 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_6 держнотконтори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті матері, на що отримав лист від нотаріальної контори, в якому йому було роз'яснено про необхідність надання правовстановлюючих документів на спадкове майно.

З січня 2010 року ОСОБА_3 перебував у місцях позбавлення волі, де і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 є його син, позивач по справі ОСОБА_2, який у січні 2013 року подав до ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 прийняв після смерті батька ОСОБА_3 в грудні 2012 року спадщину, до складу якої увійшло право власності на будинок АДРЕСА_3 набуте ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті в ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_5, яка отримала цей будинок у власність після смерті ОСОБА_4 у вересні 1988 року в порядку спадкування за заповітом останнього на її користь, зважаючи на те, що оформити набуте на будинок право власності ОСОБА_2 не може в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, позивач і просив суд визнати за ним право власності на будинок в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_3 Також просив встановити в судовому порядку факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_5 - її сином ОСОБА_3, а після смерті останнього - ним, позивачем по справі ОСОБА_2

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2014 року позов задоволено частково.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_4, загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, до яких входять: сарай «Б», погріб «В», вбиральня «Г», колодязь «К», ворота «N1», огорожа «N2», хвіртка «N3».

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1, як особа, яка не брала участі у розгляді справи, однак питання про права якої вирішено рішенням суду, подала на рішення апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої доводи обґрунтовувала тим, що вона є єдиним спадкоємцем та власником домоволодіння АДРЕСА_5 після смерті ОСОБА_4, її діда, а заповіт, складений 12 серпня 1988 року від імені ОСОБА_4 на ім»я ОСОБА_5 - підроблений, тому помилковими є висновки суду про те, що ОСОБА_5 у визначений законом спосіб прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом, а після її смерті спадщину прийняв її син ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом, спадщину після смерті якого, в свою чергу, прийняв його син - позивач по справі ОСОБА_2

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 не погодився та просив залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судова тяганина між ними з приводу спадкового будинку триває майже 10 років. При цьому, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2009 року, що набрало законної сили 05 січня 2010 року, було відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_4 та визнання за нею права власності на спірне домоволодіння. Даним судовим рішенням було встановлено відсутність будь-яких підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно - домоволодіння за АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 Відмовлено також було і у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2010 року. Крім того, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2014 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання недійсним заповіту від 12 серпня 1988 року, складеного ОСОБА_4 на ім»я ОСОБА_5 Вищенаведені судові рішення, про які апелянт умисно нічого не зазначила в апеляційній скарзі, дають підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 жодних прав на спадковий будинок не набула, і тому оскаржуване нею рішення суду про визнання права власності на цей будинок за ОСОБА_2 її прав та інтересів не порушує.

Представник ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених в ній підстав.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з»явились.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, про що свідчить актовий запис про смерть № 86 від 26.09.1988 року, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_7 який останній за життя заповів ОСОБА_5 на підставі заповіту від 12 серпня 1988 року, посвідченого секретарем Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (а.с.7). Даний заповіт на день смерті заповідачем не переписано і не скасовано.

З дослідженого судом Спадкового реєстру від 05.05.2007 року вбачається, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 не відкривалася, однак спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_5 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час смерті останнього була зареєстрована та проживала з ним за однією адресою, що підтверджується матеріалами справи, зокрема копією будинкової книги (а.с.13-17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, видане 03 травня 2006 року виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (а.с.8).

Із спадкової справи № 457 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (а.с.91-118) вбачається, що її син ОСОБА_3, як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами, 05.05.2007 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_3 було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується листом ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори за № 2012 від 11.04.2008 року (а.с.115).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.12).

Із спадкової справи № 209/13 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 (а.с.73-89) вбачається, що його син ОСОБА_2, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину, оскільки 13 березня 2013 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.73 зв.), в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за АДРЕСА_8 ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори Київської області за №1025/02-14 від 08.04.2014 року ОСОБА_2 у видачі свідоцтва на спірний будинок відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та рекомендовано звернутися до суду (а.с.71).

Висновки суду першої інстанції про наявність підстав до задоволення вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 відповідають обставинам справи і підтверджуються її матеріалами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1, як особи, яка не брала участі у розгляді справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваним рішенням не вирішено питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, що вбачається з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у 2006 році ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_4 та визнання за нею права власності на спірне домоволодіння, який обґрунтовувала тим, що прийняла спадщину після смерті діда шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2009 року, що набрало законної сили 05 січня 2010 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено та встановлено відсутність будь-яких підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно - домоволодіння за АДРЕСА_5 (а.с.42-44). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2010 року було відмовлено і у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування вищевказаного рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами. Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона є єдиним власником будинку АДРЕСА_2, право власності на який набула в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, апеляційним судом відхиляються, оскільки ці доводи були предметом судової перевірки та свого підтвердження не знайшли, а відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що заповіт ОСОБА_4, складений ним 12 серпня 1988 року на користь ОСОБА_5, є підробленим, оскільки питання дійсності заповіту було предметом судової перевірки по справі за позовом ОСОБА_1 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання заповіту від 12 серпня 1988 року, складеного ОСОБА_4 на ім»я ОСОБА_5, недійсним. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2014 року, в задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2014 року про визнання права власності на спірний будинок за ОСОБА_2 жодних питань про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_1 не вирішено, а доводи її апеляційної скарги неодноразово були предметом судової перевірки і свого підтвердження в жодній із справ, порушених за її заявами, не знайшли.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і будь-яких питань про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_1, як особи, яка не брала участі в розгляді справи, не вирішує, підстави для його скасування за апеляційною скаргою останньої відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2014 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: