Єдиний унікальний номер 225/6356/17 Номер провадження 22-ц/775/240/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Будулуци М.С., Канурної О.Д.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу №225/6356/17

за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок нещасного випадку на виробництві

за апеляційними скаргами ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, та Державного підприємства «Торецьквугілля» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 12 грудня 2017 року

(суддя - Геря О.Г., рішення ухвалено 12 грудня 2017 року у м. Торецьк Донецької області),

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до державного підприємства «Торецьквугілля» про стягнення на користь її доньки 500000 (п'ятсот тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок загибелі її батька - ОСОБА_4 від нещасного випадку на виробництві, що стався з ним 21 квітня 2017 року, посилаючись на те, що батьком її дитини є ОСОБА_4. ОСОБА_4 знаходився у трудових відносинах з державним підприємством «Торецьквугілля», зокрема, із ВП «шахтою «Центральна», де працював вибійником на вибійних молотках.

21 квітня 2017 року батько малолітньої ОСОБА_2, працюючи в третю зміну та виконуючи отриманий від начальника дільниці наряд, помер. Цей нещасний випадок був визнаний спеціальною комісією таким, що стався з ОСОБА_4 на виробництві, тому оформлений по формі Н-1.

Внаслідок загибелі на виробництві батька малолітньої ОСОБА_2, їй завдана моральна шкода, яка полягає в глибоких моральних та душевних стражданнях в зв'язку з втратою нею близької людини - батька. Дізнавшись про смерть свого батька, вона зазнала емоційне та психологічне потрясіння, яке відчуває до теперішнього часу й не може відновити свою душевну рівновагу. Вона відчуває почуття туги і самотності, і до теперішнього часу в рівній мірі не може прийти до тями від осягнутого лиха та втрати найближчої людини. Вона розуміє, що залишилася без батька, його кріпкої опори, тому постійно перебуває в напрузі та в стані роздратування. Моральні страждання, пов'язані з її фізичним станом, а саме душевне хвилювання, постійно хвилюють думки про те, що в неї немає батька. Розмір завданої малолітній ОСОБА_2 загибеллю батька моральної шкоди оцінює в 500 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 12 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ДП «Торецьквугілля» на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якої діє ОСОБА_1, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок нещасного випадку на виробництві 100 000,00 (сто тисяч) гривень 00 копійок; стягнуто з ДП «Торецьквугілля» на користь держави суму судового збору в розмірі 1 000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 просить змінити рішення суду, стягнувши з відповідача моральну шкоду в розмірі заявлених позовних вимог - 500 000,00 грн.; вважає, що визначений розмір є необґрунтовано заниженим, не є справедливим, розумним та співрозмірним з огляду на глибину та тяжкість моральних страждань, які відчуває малолітня дитина у зв'язку із трагічною та раптовою смертю батька; суд не врахував, що моральні страждання дитини також пов'язані з тим, що зі своїм батьком вона підтримувала дуже близькі, теплі відносини, фундаментом яких була любов, взаємопорозуміння і чуйне ставлення один до одного, після загибелі батька дитина спустошена, їй важко зрозуміти, що вона стала напівсиротою та більше ніколи в житті його не побачить.

З рішенням суду не погодилось також ДП «Торецьквугілля», посилаючись в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його змінити та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, в розмірі 30 000, 00 грн.; на думку представника відповідача суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував всі обставини справи, які мають значення для прийняття обґрунтованого і законного рішення, а саме суд не дав належної оцінки тому, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки не було надано доказів, якими підтверджується факт моральної шкоди та не зазначено з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди. Крім того, на думку відповідача, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, позивач повинен враховувати положення п. 4 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року, ст. 137 ЦПК України та зазначити, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача вона завдана, з яких міркувань він виходив при визначені розміру шкоди та якими доказами це підтверджується. Крім того, занадто великі суми відшкодування призведуть до зупинки виробництва і вивільнення працівників, що спричинить масове безробіття у м. Торецьку.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити; проти доводів апеляційної скарги ДП «Торецьквугілля» заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги ДП «Торецьквугілля»; проти доводів апеляційної скарги представника позивача заперечувала.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач по справі має на вихованні малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства та свідоцтва про народження батьком малолітньої ОСОБА_2, 2012 року народження, є ОСОБА_4.

Батько малолітньої ОСОБА_2 знаходився у трудових відносинах з Державним підприємством «Торецьквугілля», працюючи, зокрема на Шахті «Центральна».

21.04.2017 року з батьком малолітньої ОСОБА_2 стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він помер, про що свідчить свідоцтво про смерть. Даний факт також підтверджено актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 21.04.2017 року о 05 год. 00 хв. та актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом № 24 форми Н-1.

Відповідно до цього акту причиною нещасного випадку став незадовільний стан виробничого середовища (перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничих факторів), а саме підвищена температура повітря робочої зони.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що смерть батька малолітньої ОСОБА_2, 2012 року народження, в інтересах якої діє позивач по справі, настала в період праці її батька у відповідача, тому він повинен відповідати за завдану моральну шкоду, яка з огляду на ступень та глибину моральних страждань малолітньої, яких вона зазнала внаслідок смерті свого батька, конкретних обставин справи, порушення нормального укладу життя, складає 100 000,00 грн.

Такі висновки суду є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно з ст. 6 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» (в редакції Закону України від 21 листопада 2002 року № 229-IV) умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що смерть батька малолітньої ОСОБА_2, в інтересах якої діє позивач по справі, настала з вини підприємства, власником якого є відповідач, тому відповідно до ст. 1168 ЦК України відповідає за завдану моральну шкоду. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує проти відшкодування моральної шкоди на користь малолітньої.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або за коном.

Відповідно до вимог ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Отже, право на відшкодування моральної шкоди має дитина, якій заподіяні душевні страждання від смерті фізичної особи - батька, юридичною особою - ДП «Торецьквугілля».

Відповідно до законодавства розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про заподіяння позивачу моральної шкоди у зв'язку із смертю батька на виробництві відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, з огляду на що доводи представника позивача є безпідставними; крім того з пояснень сторони позивача вбачається, що малолітня дитина проживає з матір'ю окремо від батька, спілкування дитини з батьком було періодичним.

Доводи апеляційної скарги представника позивача висновки суду першої інстанції не спростовують; судом першої інстанції при визначенні розміру суми на відшкодування моральної шкоди враховані доводи, викладені в апеляційній скарзі, а також вимоги розумності, справедливості і співмірності завданої моральної шкоди з огляду на ступінь та глибину моральних страждань малолітньої ОСОБА_2.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що занадто великі відшкодування призведуть до зупинки виробництва і вивільнення працівників, є безпідставними, оскільки розмір моральної шкоди не залежить від матеріального стану особи, на який покладено обов'язок відшкодувати таку шкоду.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає. що розмір грошової суми на відшкодування моральної шкоди є обґрунтованим та таким, що відповідає судовій практиці та фактичним обставинам справи.

Отже судом першої інстанції повно та всебічно перевірено обставини справи, дано їм належну оцінку та ухвалено рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, та Державного підприємства «Торецьквугілля» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2018 року.

Судді: