Справа № 147/1199/17
Провадження № 2/147/138/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2.

Згідно заповіту, складеного 17.07.2007 року ОСОБА_2 належне їй майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, грошові вклади заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках, а земельну ділянку та право на майновий пай заповіла ОСОБА_1

Даний заповіт на день смерті не змінений та не скасований.

ОСОБА_3 подала до Тростянецької державної нотаріальної кантори заяву про відмову від спадщини.

Позивачка вчасно прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. Частину спадкового майна оформила на себе.

Станом на 15.04.1991 року домогосподарство відносилась до суспільної групи колгоспний двір, головою був ОСОБА_4, членами дружина ОСОБА_2

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцем до його майна, тобто 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1, являється дружина ОСОБА_2, яка фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки була зареєстрована та проживала з чоловіком в одному будинку, вели спільне господарство. Тобто на день своєї смерті ОСОБА_2 була власником всього будинку.

Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок ОСОБА_1 отримала відмову, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Тому ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1

Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач представник Верхівської сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та просить справу розглянути в його відсутності.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого 05.05.2014 року Верхівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.7).

Після її смерті відкрилась спадщина.

За життя ОСОБА_2 зробила заповітне розпорядження, котрим усе належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1, та грошові вклади на рахунках в Ощадбанку заповіта ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках, а земельну ділянку, розташовану на території Верхівської сільської ради та право на пайовий фонд майна КСП «Іскра» заповіла ОСОБА_1(а.с.8). Заповіт посвідчений 17.07.2007 року секретарем Верхівської сільської ради Тростянецького району ОСОБА_5 Заповіт не змінений та не скасований.

Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №257/2014р. до майна померлої ОСОБА_2 встановлено, що спадкоємцями за заповітом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вчасно подано заяви про прийняття спадщини. Однак ОСОБА_3 в подальшому відповідно до вимог ст.1273 ЦК України відмовилась від своєї частки спадщини по заповіту та відповідно до ст.1241 ЦК України від обов'язкової частки спадщини.

ОСОБА_1 в свою чергу, вчасно прийнявши спадщину, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі(а.с.9.), частину спадкового майна оформила на себе, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом(а.с.10,11).

Довідкою №530 від 27.10.2017 року, виданою виконкомом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 Вінницької області(а.с.12).

Довідкою №634 від 27.11.2017 року виданою виконкомом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2(а.с.13).

Випискою з погосподарської книги за 1991-1995 роки №84 від 23.01.2018 року, виданою виконкомом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що згідно погосподарської книги, особовий рахунок господарства НОМЕР_3 житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року відносився до суспільної групи колгоспний двір, головою був ОСОБА_4, членами дружина ОСОБА_2(а.с.)

Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_2 відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1.

Довідкою №101 від 31.01.2018 року, виданою виконкомом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_2, яка своєчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка, вступивши в управління спадковим майном, що відповідно до вимог ст..549 ЦК УРСР(в ред.1963 року) являється фактом прийняття спадщини.

Отже до складу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_2 входить також цілий житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в АДРЕСА_1 Вінницької області.

Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 10.11.2017 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 Вінницької області, який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера "А", загальною площею 98,7кв.м., житловою площею 62,3кв.м., допоміжною площею 36,4кв.м.(а.с.15-20).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

З відповіді-відмови від 21.11.2017 року за №799/02-17, виданої завідуючою Тростянецької державної нотаріальної контори Середою Н.М. випливає, що позивач ОСОБА_1 дійсно має право на визнання за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, однак за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.14).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 120,549 ЦК України (редакція 1963 року), ст. 328,392,1216,1268,1269 ЦК України ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 Вінницької області, який належав ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя