Справа № 558/680/17
номер провадження 2/558/19/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі судових засідань Ковальській Л.С., з участю позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовною заявою до відповідача Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області про визнання за позивачем права власності на спадкове майно за заповітом, а саме: про визнання за позивачем ОСОБА_3 права на земельну частку (пай), що належало ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 в розмірі 2,14 умовних кадастрових гектарів, на землях КСГП "Зоря України", що знаходиться на території Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_3 посилається на неможливість оформлення права на спадщину за заповітом в нотаріуса через відсутність вказаного правовстановлюючого документа, що був втрачений.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задовільнити та пояснив, що його баба - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. 13 червня 2003 року за заявою його матері ОСОБА_6, як спадкоємця першої черги за законом було заведено спадкову справу після сметрі ОСОБА_5 та отримано Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що належав померлій ОСОБА_5

Його баба ОСОБА_5 27 грудня 2000 року склала заповіт згідно якого належну їй на підставі сертифіката серії НОМЕР_2 земельну частку (пай) заповідала йому. Він ОСОБА_3, як внук померлої ОСОБА_5 та спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті баби, оскільки проживав з нею на час її смерті. При його зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_5, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ним не надано сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2. Такий сертифікат був втрачений. Оскільки відсутній сертифікат на право ОСОБА_5 на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, він позбавлений можливості оформити спадкові права на земельну частку (пай) у нотаріуса.

З вказаних підстав позивач ОСОБА_3 просив позовні вимоги задовільнити.

В судове засідання представник відповідача - Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області не з'явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та зазначав про те, що позовні вимоги позивача визнає (а.с. 25, 28).

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, повно та об'єктивно дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих учасниками справи.

В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 7) ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Хрінники, Демидівського району Рівненської області.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР № 1540-VІ від 18 липня 1963 року (з наступними змінами, що діяв на час виникнення правовідносин - відкриття спадщини) часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Частини 1 та 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР № 1540-VІ від 18 липня 1963 року (з наступними змінами) визначали, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Ч. 1 ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР № 1540-VІ від 18 липня 1963 року (з наступними змінами) передбачала, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно заповіту, посвідченого 27 грудня 2000 року секретарем виконкому Хрінницької сільської ради Демидівського району Рівненської області, встановлено, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті належне їй право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом НОМЕР_2, заповідала ОСОБА_3 (а.с. 12).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50409821 від 23 грудня 2017 року такий заповіт є чиним (а.с. 13).

З повідомлення Відділу у Демидівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 31-17-0.21-36/105-18 від 6 лютого 2018 року (а.с. 31), оголошення в газеті «Вісник Демидівщини» (а.с. 17), вбачається, що ОСОБА_5 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за № НОМЕР_4 від 7 квітня 1997 року, на право на земельну частку (пай) із земель КСГП "Зоря України", що знаходиться на території Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області в розмірі 2,14 умовних кадастрових гектарів. Вказаний сертифікат був втрачений.

Ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР № 1540-VІ від 18 липня 1963 року (з наступними змінами) визначалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні, дослідженими доказами по справі, встановлено, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, як спадкоємець за заповітом, фактично вступивши у володіння спадковим майном (а.с. 18).

Як встановлено із змісту Свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане 13 червня 2003 року за р. № 605, державним нотаріусом Демидівської районної державної нотаріальної контори Котюбіним І.Ф., дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_6 успадкувала після смерті ОСОБА_5 житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Товпижин, Демидівського району Рівненської області (а.с. 15).

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 8) встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Хрінники Демидівського району Рівненської області.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Котюбіна І.Ф. від 23 грудня 2017 року (а.с. 16), вбачається, що за заявою спадкоємця за законом - ОСОБА_6, 13 червня 2003 року заведено спадкову справу № 96/2000 щодо спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року внаслідок смерті її матері ОСОБА_5, яка була зареєстрована та проживала разом з своєю дочкою ОСОБА_6 та внуком ОСОБА_3 в с. Хрінники, Демидівського району Рівненської області. При зверненні ОСОБА_3 з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельний сертифікат серії НОМЕР_2 на право на земельну частку (пай) в розмірі 2,14 умовних кадастрових гектарів, на землях КСГП "Зоря України", що знаходиться на території Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області, йому відмовлено у видачі такого свідоцтва, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Дослідженими доказами по справі встановлено, що позивач ОСОБА_3 у порядку та строки, передбачені ст.ст. 524, 549 Цивільного кодексу Української РСР № 1540-VІ від 18 липня 1963 року (з наступними змінами, що діяв на час виникнення правовідносин), прийняв спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_5, яка за життя отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСГП "Зоря України" в розмірі 2,14 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області.

Однак, такий сертифікат втрачено, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 - її дочка ОСОБА_6 померла (а.с. 8).

Інших спадкоємців, які прийняли б спадщину після смерті ОСОБА_5, в тому числі тих, які мали б право на обов'язкову частку спадкового майна, не встановлено.

В ході розгляду справи відповідачем були визнанні позовні вимоги позивача (а.с. 25, 28).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що за відсутності сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 в розмірі 2,14 умовних кадастрових гектарів, на землях КСГП "Зоря України", що знаходиться на території Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області і був виданий ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, позивач ОСОБА_3 позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 на вказану земельну частку (пай), що і стало причиною його звернення до суду з позовною заявою.

При вирішенні спору суд застосовує до спірних правовідносин положення ст.ст. 524, 525, 534, 549 Цивільного кодексу Української РСР № 1540-VІ від 18 липня 1963 року (з наступними змінами), що діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 та її прийняття позивачем ОСОБА_3

У позовній заяві позивач ОСОБА_3 посилався на положення ст.ст. 386, 392, 1218, 1225,1262 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року. Однак, вказані правові норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки Цивільний кодекс України № 435-ІV від 16 січня 2003 року (набрав чинності з 1 січня 2004 року) застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені докази по справі та вказані правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача ОСОБА_3 та їх задоволення.

Відповідно до ст.ст. 524, 525, 534, 549 Цивільного кодексу Української РСР № 1540-VІ від 18 липня 1963 року (з наступними змінами), ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовільнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1), в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) в розмірі 2,14 умовних кадастрових гектарах із земель КСГП «Зоря України» на території Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області, що належало ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 виданого 7 квітня 1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № НОМЕР_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення виготовлено 8 лютого 2018 року.