Справа № 654/3801/16-ц
Провадження №6/654/47/2018
УХВАЛА

30 січня 2018 року Голопристанський районний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Сіянка В. М.,

за участю секретаря Бакай В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа,

У С Т А Н О В И В:

30 січня 2018 року до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа. Подання обґрунтоване тим, що боржник умисно ухиляється від виконання судового рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 2813932,43 грн. боргу та 8000,00 грн. судового збору; на виклики не зявляється, вимоги про погашення боргу та надання правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна виконані не були. Боржник має можливість сплатити борг, але умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що подання приватного виконавця не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов'язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження 55241014 з виконання виконавчого листа №654/3801/16-ц, виданого 22.11.2017 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2813932,43 грн. боргу та 8000,00 грн. судового збору.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановленню дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, при вирішенні подання, суд враховує, чи є такі обмеження необхідними в демократичному суспільстві з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Хлюстов проти Росії».

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Таким чином, право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Як убачається з матеріалів справи, приватний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на погашення заборгованості.

Також, не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення суду виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця та саме умисно ухилявся й ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Подавши свої докази, приватний виконавець реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

При цьому судом встановлено, що боржнику належить на праві власності нерухоме майно, на яке може бути звернуте стягнення, тобто є майно за рахунок якого може бути виконане рішення суду.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Порядок звернення стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні регламентовано главою 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, відсутність у боржника грошових коштів на рахунках не перешкоджає виконанню судового рішення за рахунок майна боржника в порядку, встановленому Законом.

Приватним виконавцем не надано належних доказів того, що боржник, перешкоджав у вчиненні виконавчих дій із звернення стягнення на майно та виконанню судового рішення в цілому.

Суд вважає, що приватним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов'язання за судовим рішенням.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 260, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_4