Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Гончарової К.Ю., розглянув у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа: Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2018 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, у якій позивач просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 08 червня 2016 року. Позов мотивований тим, що 25 квітня 2016 року батько позивача ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 481, в якому ОСОБА_3 зробив таке заповітне розпорядження: все його майно, де б воно та з чого б воно не складалося, в взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_1, який народився 31 травня 1979 року. 08 червня 2016 року ОСОБА_3 помер та відкрилась його спадщина. Окрім ОСОБА_1 спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має. У встановлений законом строк ОСОБА_1 не звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 через те, що був не обізнаний про порядок прийняття спадщини, та маючи на руках державні акти на право приватної власності на земельні ділянки помилково вважав, що прийняв спадщину, тому просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого 08 червня 2016 року ОСОБА_3, протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду.

Ухвалою Василівського районного суду від 17 серпня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від представника позивача ОСОБА_5 надійшла до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області в підготовче судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи Василівської державної нотаріальної контори

Запорізької області в підготовче судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти позовних вимог не заперечують.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не зявилися у судове засідання.

У звязку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 квітня 2016 року батько позивача ОСОБА_3 склав заповіт, в якому ОСОБА_3 зробив таке заповітне розпорядження: все його майно, де б воно та з чого б воно не складалося, в взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_1, який народився 31 травня 1979 року (а.с.6).

Вказаний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 481.

08 червня 2016 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС №358288 виданого 13.06.2016 року Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.4).

Відповідно до повідомлення Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вих.№575/01-16 від 04 вересня 2018 року після смерті ОСОБА_3, Василівською державною нотаріальною конторою Василівського району Запорізької області спадкова справа не заводилася, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с.23).

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відомо. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення.

Пунктами 2.3 та 3.2 діючого на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №282/20595 на нотаріуса при заведенні спадкової справи покладається обов'язок перевірити за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

В матеріалах справи наявні дані про те, що спадкова справа після смерті 08 червня 2016 року ОСОБА_3 не заводилася, а відповідно нотаріусом не проводилася перевірка наявності заповіту та повідомлення про них спадкоємців, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Докази про обізнаність позивача про існування заповіту матеріали справи не містять, а тому аналізуючи наведені позивачем доводи та наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17.

Урахувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши факт надання законодавцем переваги здійсненню спадкуванню за заповітом як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, суд приходить до висновку про необхідність врахування такої волі спадкодавця як прояву свободи заповіту, з урахуванням наявності поважних причин пропуску, передбаченого законом строку на звернення із заявою про прийняття спадщини.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позов, визначити ОСОБА_1 додатковий шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті 08 червня 2016 року його батька ОСОБА_3, оскільки встановлено, що позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа: Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті 08 червня 2016 року ОСОБА_3

Дмитровича, протягом шести місяців з дня набрання законної сили рішенням суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено і підписано 05 листопада 2018 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6