ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 жовтня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/193/18

Головуючий у першій інстанції Кутовий Ю.С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/30/18

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання судді: ВІНГАЛЬ В.М.,

суддів: ГУБАР В.С., КУЗЮРИ Л.В.,

позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

третя особа: в.о. старости с. Камка Корюківського району Чернігівської області Гладченко Ганна Петрівна,

особи, які подали апеляційну скаргу: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю, третя особа - в.о. старости с. Камка Корюківського району Чернігівської області Гладченко Ганна Петрівна,

прізвище судді: Кутовий Ю.С.; місце ухвалення рішення: м. Корюківка,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просили визнати право власності за набувальною давністю на:

- 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 за ОСОБА_2;

- 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 добросовісно заволоділи чужим майном, а саме житловим будинком АДРЕСА_1, та продовжували ним володіти безперервно протягом десяти років. Позивачі змушені звернутись до суду з позовом про набуття права власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено. Судові витрати залишено за позивачами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне зясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що добросовісність володіння позивачами спірним житловим будинком підтверджується відкритим та безперервним володінням нерухомим майном понад 10 років, показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та тим, що ні на дату заволодіння (дата смерті матері ОСОБА_8.), ні на дату розгляду позову невідомий власник будинку, а тому позивачі правомірно продовжували проживати у спірному будинку.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить у задоволенні апеляційної скарги в частині позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю за позивачами на житловий будинок за АДРЕСА_1 (по 1/2 частині) житлового будинку кожному) до відповідача відмовити, залишивши в цій частині рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2018 року без змін.

У судове засідання сторони не зявилися, належним чином повідомлені про апеляційний розгляд справи, тому відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України апеляційний суд вважає можливим розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши голову судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що останніми не доведено добросовісність володіння спірним будинком, а також відповідно безтитульність володіння.

Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам і вимогам закону.

У справі встановлено, що на підставі рішення виконкому Корюківської районної Ради депутатів трудящих від 21 листопада 1989 року №164 видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння. У свідоцтві, власником цілого домоволодіння (колгоспного двору) в АДРЕСА_1, зазначено - ОСОБА_9 Зазначене домоволодіння зареєстровано на праві особистої власності за головою колгоспного двору ОСОБА_9 (а.с.13).

Назва АДРЕСА_1 (а.с.17).

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 станом на 15.04.1991 року проживали спільно за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Камківської сільської ради за вих. №35 від 09.02.2018 року (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_9 (а.с.20).

Спадщину ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, прийняла ОСОБА_10, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем.

Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_10 не отримувала.

02.01.2005 року на підставі розписки ОСОБА_10за 1500 грн. продала житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_11 Розписка посвідчена сільським головою Камківської сільської ради (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_11 (а.с.7).

За життя ОСОБА_11 заповіту не склала.

ОСОБА_11 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року проживала зі своєю донькою ОСОБА_8 та внуком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 (а.с.19).

Згідно погосподарської книги №1 (2006-2010 роки) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01.01.2006 року зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 Камківської сільської ради за вих. №34 від 09.02.2018 року (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_8 (а.с.10).

За життя ОСОБА_8 заповіту не склала.

ОСОБА_8 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року проживала з донькою ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3С,, що підтверджується довідкою Камківської сільської ради за вих. №37 від 09.02.2018 року (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_10 (а.с.23)

За життя ОСОБА_10 заповіту не склала.

На момент смерті ОСОБА_10 була зареєстрована її донька ОСОБА_4, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Холминської селищної ради за №358 від 12.02.2018 року (а.с.24).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями ч.4 ст.344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та не залежить від волі колишнього власника. При цьому добросовісність володіння означає, що особа не знала і не повинна знати, хто є власником майна (речі). Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець, або особа яка володіє майном за волею власника і завжди знає хто є її власником.

Як вбачається з матеріалів справи, власником житлового будинку по АДРЕСА_1 був ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняла ОСОБА_10, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. 02.01.2005 року ОСОБА_10 відчужила ОСОБА_11 на підставі неналежним чином оформленої угоди житловий будинок по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_11, з якою на момент смерті проживала донька померлої ОСОБА_8 та внук померлої - позивач ОСОБА_3 З 01.01.2006 року у житловому будинку зареєстрована та проживає донька ОСОБА_8 ОСОБА_2 Зазначені обставини заволодіння позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловим будинком не свідчать про добросовісність володіння і не дають підстав для застосування ст.344 ЦК України. Таким чином, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про добросовісність володіння позивачами спірним житловим будинком підтверджується відкритим та безперервним володінням нерухомим майном понад 10 років, показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та тим, що ні дату заволодіння (дата смерті матері ОСОБА_8.), ні на дату розгляду позову невідомий власник будинку відхиляються апеляційним судом, оскільки вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та з урахуванням встановлених вище обставин, не змінюють суті спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду першої інстанції ґрунтуються на помилковому тлумаченні норми права, якою врегульовано питання про підстави набуття права власності в порядку набувальної давності, а тому не заслуговують на увагу.

Посилання скаржників на порушення судом першої інстанції норм процесуального права не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді