Справа 688/1968/17
№ 2/688/34/18
Рішення

іменем України

06 лютого 2018 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Березової І.О.

при секретарі Грицак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівки

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, на стороні позивача, - ОСОБА_2,

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останньої на його користь безпідставно збережені кошти в розмірі 65 058 грн., які були їй передані 05.06.2014 року, в тому числі проценти за користування такими грошовими коштами з урахуванням облікової ставки НБУ в розмірі 11 197,22 грн. та ? вартості будівельних робіт, виконаних по квартирі № 6 житлового будинку по вул. Добролюбова, 4 в м. Шепетівка Хмельницької області, що становить 15 472 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05.06.2014 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору, реєстр № 1522, між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_4 за нотаріально посвідченою згодою позивача, як чоловіка покупця. За домовленістю сторін продаж квартири здійснено за 11 000 доларів США, що було на момент продажу квартири еквівалентно 132 000 грн. Сторонами було узгоджено, що продаж квартири буде вчинятись з відстроченням платежу, за умовами якого 5 000 доларів США (еквівалент 60 000 грн.) були сплачені продавцю у день підписання цього договору, а решту 6 000 доларів США, що на той час було еквівалентно 72 000 грн., покупець зобовязувалась сплатити в строк до 05.06.2015 року. На день укладення договору обумовлена квартира переходила покупцю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в спільну сумісну власність, як подружжю, оскільки була придбана за спільні кошти подружжя. Однак рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 04 травня 2016 року вказаний договір купівлі-продажу від 05. 06.2014 року було розірвано і в день набрання рішенням суду законної сили про розірвання даного договору, зобовязання сторін припинились. За час спільного проживання у вказаній квартирі він та дружина ОСОБА_4 здійснили поліпшення житлових умов, вартість будівельних робіт становить 30 944 грн. У 2016 році шлюб між ним та ОСОБА_4 припинено. Крім того, через неможливість користуватись власними коштами певний проміжок часу, а саме з моменту припинення правовідносин (розірвання договору) внаслідок небажання повернення їх відповідачем позивачу та безпідставного збереження грошових коштів, йому було завдано збитків, а тому вважає необхідним в порядку ч. 2 ст. 1214 ЦК України стягнути з відповідача проценти, як плату за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно збереженими грішми, що складатиме 11 197,22 грн. згідно його розрахунків та просить стягнути ? частину вартості будівельних робіт, виконаних по квартирі АДРЕСА_1, що становить 15 472 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові, відмовившись від позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 ? вартості будівельних робіт, виконаних по квартирі № 6 житлового будинку № 4 по вул. Добролюбова в м. Шепетівка, що становить 15 472 грн. і ця відмова судом прийнята.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала заперечення проти позову про стягнення коштів, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 І в судовому засіданні позов не визнала.

Вислухав сторони, представника позивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень позивача, третьої особи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.10.2011року, який рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 04.01.2016 року, яке набрало законної сили 15.01.2016 року розірвано.

05 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр № 1522.

За домовленістю сторін продаж квартири було здійснено за ціною 11 000 доларів США, що на момент продажу квартири еквівалентно 132 000 грн.

Сторонами договору також було узгоджено, що продаж квартири здійснено за ціною 11 000 доларів США з відстроченням платежу: 5 000 доларів США, що еквівалентно 60 000 грн., сплачені ОСОБА_2 в день підписання договору, а решта суми 6 000 доларів США, що еквівалентно 72 000 грн., ОСОБА_4 була зобовязана сплатити продавцю ОСОБА_2 в строк до 05.06.2015 року.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 04.05.2016 року вказаний вище договір купівлі-продажу спірної квартири було розірвано, та з 15.06.2016 року квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2017 року.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2017 року, яке набрало законної сили 21 лютого 2017 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог, ОСОБА_4, про стягнення коштів відмовлено.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на вимоги ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави - 83 ЦК України, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Разом з тим, як вбачається з змісту даної норми, її дія спрямована на захист права власності або іншого речового права, а тому вимогу про такий захист може бути заявлено лише власником майна. Позивач не надав суду доказів того, що він є тією особою, яка має право заявляти таку вимогу.

Наведене підтверджується і вимогами статті 1048 ЦК України, на яку безпідставно посилається позивач, відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивач не обґрунтував правові підстави заявлених ним вимог, які існують саме для нього, для застосування цієї норми закону, при цьому не надав жодного доказу на підтвердження зазначених вище вимог.

Беручи до уваги те, що жодних грошових зобовязань між позивачем та ОСОБА_2 не існувало та не існує, оскільки позивач не навів доказів тому, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є безпідставними, що свідчить про необґрунтованість заявлених ним позовних вимог, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 1212, 1048, керуючись ст.ст. 2, 81, 263, 265, 268, 273 ЦПК України,

суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, на стороні позивача, - ОСОБА_2, про стягнення коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя: