Головуючий у 1-й інстанції Овчиннікова О.С.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новоазовської державної нотаріальної контори, Головного управління юстиції у Донецькій області, Волноваської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на обставини, згідно яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько, ОСОБА_5, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,8900 га на території Комінтернівської сільської ради Новоазовського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У січні 2008 року він звернувся до Новоазовської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На теперішній час місто Новоазовськ є тимчасово окупованою територією, на якій залишилася архіви нотаріальної контори. 04 квітня 2017 року позивач звернувся до нотаріуса Новоазовської державної нотаріальної контори, яку на теперішній час перереєстровано у місті Маріуполі Донецької області, з вимогою видати йому свідоцтво про право на спадщину, але постановою від тієї ж дати йому було відмовлено через неможливість визначення кола спадкоємців, згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вважає, що іншим способом здійснити своє спадкове право не має можливості, тому просив визнати за ним право власності на спадкове майно.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до Новоазовської державної нотаріальної контори , Головного управління юстиції у Донецькій області, Волноваської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що суд не врахував, що після смерті спадкодавця (його батька ОСОБА_5.) відкрилася спадщина на нерухоме майно,а саме- будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що охоплене заповітом, та земельну ділянку площею 6,8900гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що заповітом не охоплена, у зв'язку з чим він звернувся до Новоазовської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину саме за законом. Отже, суд невірно застосував до спірних правовідносин вимоги ст. 69 ЗУ « Про нотаріат», як такі, що регулюють прийняття спадщини за заповітом, тоді як предметом спору є спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що не охоплена заповітом , що регулюється ст. 68 даного кодексу. Постановою від 04 квітня 2017 року Державним нотаріусом Новоазовської державної нотаріальної контори було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, у зв'язку з тим, що спадкова справа № 10/2008р. зберігається в архіві Новоазовської державної нотаріальної контори, яка знаходиться у місті Новоазовську Донецької області, до якого немає доступу, оскільки він розташований на території проведення антитерористичної операції і немає можливості з'ясувати коло спадкоємців. Отже,з незалежних від заявника обставин він не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися своїм спадковим майном, тому просить суд захистити його спадкові права.

У судове засідання не з'явилися представники відповідачів Новоазовської державної нотаріальної контори, Головного управління юстиції у Донецькій області, Волноваської міської ради, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. (а.с.123-126, 128-129) Від Волноваської міської ради та Головного управління юстиції у Донецькій області надійшли клопотання про розгляд за відсутністю їх представників. (а.с.139,141,142,144,146)

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 10 вересня 2002 року, ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,8900 гектарів, яка розташована на території Комінтернівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.8)

Згідно копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Виконкомом Комінтернівської сільської ради Новоазовського району Донецької області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 14 від 06 серпня 2007 року. (а.с.23)

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3, яке повторно видано Виконкомом Комінтернівської сільської ради Новоазовського району Донецької області 06 квітня 2017 року, батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_5 (а.с.7)

Згідно інформації, наданою Волноваською державною нотаріальною конторою від 20 липня 2017 року № 1773/01-16 та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру вбачається, що Новоазовською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5 16 січня 2008 року відкрито спадкову справу № 43797693, яка зберігається у Новоазовській державній нотаріальній конторі.

Також, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.07.2017 року ОСОБА_5 був складений заповіт № 38630559, посвідчений 07 лютого 1992 року, який є чинним на час оформлення довідки. (а.с.19-21)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій Державного нотаріуса Новоазовської державної нотаріальної контори від 04 квітня 2017 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право спадщину за законом на земельну ділянку, площею 6,8900 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Комінтернівської сільської ради, Новоазовського району, Донецької області після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та зазначено, що свідоцтво не може бути видане у зв'язку з тим, що спадкова справа № 10/2008р., яка заведена після вищевказаного спадкодавця зберігається в архіві Новоазовської державної нотаріальної контори за адресою: Донецька область, місто Новоазовськ, вулиця Комунарів, 40-а, до якого немає доступу, оскільки він розташований на території, на якій проводиться антитерористична операція і немає можливості з'ясувати коло спадкодавців (а.с.11)

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до чинного законодавства, право оформляти спадщину покладено на нотаріусів. Враховуючи, що матеріали справи місять відомості про наявність відкритої спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_5 та про наявність складеного ним заповіту, та враховуючи, що у даних документах відсутні відомості щодо суб'єктів звернення до нотаріальної контори про прийняття спадщини, кола спадкоємців, тексту заповіту, суд прийшов до висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів щодо порушення своїх спадкових прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті 1236 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до частини 1 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до ч. 4 ст. 1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.07.2017 року ОСОБА_5 був складений заповіт № 38630559, посвідчений 07 лютого 1992 року, який є чинним на час оформлення довідки.

Як пояснив апеляційному суду ОСОБА_2 крім нього,спадкоємцями померлого батька ОСОБА_5 були його дружина ОСОБА_7, яка постійно проживала за однією адресою зі спадкодавцем, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та його рідна дочка ОСОБА_8 , 1947 року народження. Він у свою чергу, звертався до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, а саме, на земельну ділянку, оскільки вважає, що заповітом було охоплене лише будинок та прибудинкові споруди.

У свою чергу, відомостей щодо кола осіб, що прийняли спадщину, або відмовились від неї, відомостей щодо тексту заповіту, та волі спадкодавця щодо складу спадкового майна , матеріали справи не містять.

Згідно із частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Так, статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно пункту 188 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус,який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме.

Відповідно до ст. 68 Закону N 3425-XII та п. п.212 вищезазначеної Інструкції нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р місто Новоазовськ Донецької області віднесено до переліку

населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а село Комінтернове віднесено до переліку

населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України № 3219 від 11.12.2014 року «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж міста Маріуполь, Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області» збільшено територію Волноваського району за рахунок передачі до його складу земель Новоазовського району, із них: Комінтернівської сільської ради, в тому числі території села Комінтернове.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України № 1351-VІІІ від 12.05.2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» село Комінтернове Волноваського району перейменовано на село Пікузи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області було надано заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства» та на виконання наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», Новоазовська державна нотаріальна контора перереєстрована за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок 13. На теперішній час фактично знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця 130 Таганрозької дивізії, будинок 5. У свою чергу, архів Новоазовської державної нотаріальної контори з 1986 по 2014 роки включно знаходиться в приміщенні, який він займав в місті Новоазовську, вулиці Комунарів, будинок 40а, та доступ до якого на даний час неможливий. (а.с.98-100)

Судом встановлено, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 є місто Новоазовськ Донецької області, яке відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» від 12 лютого 2015 року № 189-VІII доповнено ст. 1221 Цивільного кодексу України згідно якої, у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія або населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. При цьому спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабміном.

Аналогічна норма закріплена ст.9-1 Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ст. 212 ЦПК України( у редакції, що діяла на час ухвалення рішення) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України ( у редакції, що діяла на час ухвалення рішення) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оскільки позивачем не надано суду першої інстанції доказів щодо факту прийняття спадщини позивачем, кола спадкоємців, що прийняли спадщину, тексту заповіту, який є чинний дотепер,судова колегія погоджується з висновками суду щодо відмови у задоволені позову, як такого, що не підтверджується наданими позивачем доказами, та які не містять інформації щодо предмету доказування.

Доводи позивача, що суд неправомірно обговорював питання щодо наявності заповіту, та не врахував, що предметом спору є спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,8900гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що не охоплена заповітом,не спростовує висновків суду з оглядом на таке.

Відповідно до частини 1 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Отже, цивільний кодекс передбачає право спадкодавця охопити заповітом як належне йому майно на час укладення заповіту, так і все майно, що буде йому належати на час смерті.

За таких обставин, з урахуванням того, що позивач просить захистити його права виключно як спадкоємця за законом, саме він має довести, що наявний заповіт не охоплював усіх належних на момент смерті спадкодавця прав на майно, зокрема і набуту ним земельну ділянку у вересні 2002 року.

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо відмови у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є безумовною підставою для скасування рішення у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 12 лютого 2018 року.

Судді Гаврилова Г.Л.

Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.