Справа № 161/7405/18
Провадження № 2/161/2396/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

за участі секретаря судових засідань - Загоровської І.І.,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину та збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

14 травня 2018 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину та збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, вказавши на те, що відповідач є їхнім батьком. Діти в даний час знаходиться на утриманні матері.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2012 року ухвалено стягувати з ОСОБА_3 в користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 273 грн, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно.

Позивач зазначає, що в даний час діти потребують більшого матеріального утримання і відповідач може сплачувати більший розмір аліментів. Вказує, що з моменту ухвалення рішення суттєво збільшилися потреби дітей, відповідач аліменти жодного разу не сплачував. Борг по аліментах станом на 01.05.2018 року складає 68 177 грн. Вказує також, що значно виріс прожитковий мінімум на дитину, тому раніше призначених аліментів не вистачає для задоволення мінімальних потреб дітей.

Крім того, в 2012 році донці ОСОБА_6 лікарями поставлено діагноз хронічна двобічна сенсоневральна глухота. Донька має статус «дитина-інвалід до 18 років». Після неодноразових обстежень та лікарських рекомендацій 10.08.2016 року позивачем придбані імпланти - слухові апарати а також оплачені послуги з їх встановлення на загальну суму 89 276 грн. Відповідач не допомагав позивачу на час понесення нею додаткових витрат на лікування. Відтак, ОСОБА_3, як батько дитини зобов'язаний сплатити на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 44 638 грн.

Крім придбання імплантів донька потребує постійних занять розвитку слуху, мовлення і. т.д. , а також регулярного обстеження слуху та налаштування слухових апаратів в динаміці.

В зв'язку з наведеним, просить збільшити визначений рішенням суду розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_3 в її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, стягнути додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_6 в розмірі 44 638 грн та стягнути судові витрати по справі в розмірі 704, 80 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що згідний сплачувати збільшений розмір аліментів. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини заперечував. Суду пояснив, що з моменту розлучення у них з позивачем склалися неприязні стосунки, позивач не відповідає на дзвінки і жодним чином не сприяє його спілкуванню з дітьми. Вказує, що не приймав участі в обговоренні та купівлі слухового апарату, інакше він наполягав би на купівлі менш вартісного обладнання, оскільки не має можливості оплатити понесені позивачем витрати навіть у розмірі 50 %.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (а.с. 6,7). Діти проживають з матір'ю, яка здійснює їхнє виховання та догляд. Батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України). Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2012 року ухвалено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 273 грн (не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) на кожну дитину щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 9-зворот).

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачено статтею 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Задовольняючи позов, суд приймає до уваги посилання позивача на те, що збільшився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, збільшився розмір витрат на утримання дітей, зокрема, лікування, харчування, навчання, придбання одягу, взуття, предметів побуту, як на підставу позову. Аналіз норм сімейного законодавства дає підстави зробити висновок, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а тому обоє батьків мають брати рівну участь у забезпеченні рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Даний прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє батьків.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовну вимогу щодо збільшення розміру стягуваних аліментів слід задовольнити та збільшити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2012 року з 273 грн до 50 % від прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини, з дня набрання рішенням законної сили до досягненням дітьми повноліття. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_6 суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Дана стаття СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягнення аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами . Судом встановлено, що батьки малолітної дитини на даний час проживають окремо, дитина проживає з матір'ю, яка є стягувачем аліментів на дитину. Однак, як встановлено в судовому засіданні відповідач не сплачує аліменти, заборгованість по виплат яких, згідно розрахунку заборгованості, станом на 01.05.2018 року становить 68177 грн 40 коп. (а.с. 12) Згідно з консультативним висновком №37717 від 03.04.2012 року, консультативним висновками спеціаліста від 12.07.2016 року, малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 поставлено діагноз - хронічна двобічна сенсоневральна глухота (а.с.13). Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 має статус «дитина-інвалід до 18 років» (а.с. 22) Відповідно до копії рахунку-фактури №СФ-0003670 від 12.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 було придбано слуховий апарат SENSEI SP BTE 13 WL 110, спеціальне медичне обладнання, а також оплачені послуги з їх встановлення згідно квитанції №0.0.597614650.1, на загальну суму 89 762 грн (а.с. 16-зворот, 17). Зазначені обставини відповідачем не оспорювалися та підтверджуються випискою з медичної картки та консультативними висновками лікарів (а.с. 13, 14,16,19,21). Судом з наданих позивачем доказів також встановлено, що дитина потребує постійних занять з розвитку слуху, мовлення, дрібної моторики рук, а також регулярного обстеження слуху та налаштування слухових апаратів в динаміці (а.с. 16). За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати малолітню доньку на рівні з позивачем, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_3 44 638 гривень понесених додаткових витрат на дитину. Згідно положень ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу щодо стягнення додаткових витрат на дитину, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. За позовну вимогу щодо збільшення розміру аліментів судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 181, 182, 192, 198 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, в розмірі50 % прожиткового мінімуму на місяць для дітей відповідного віку на кожну дитину, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_6 в розмірі 44 638 (сорок чотири тисячі шістсот тридцять вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3в користь держави 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) грн. судового збору

Стягнути з ОСОБА_3в користь ОСОБА_4, 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.08.2018 року.

Cуддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук