Номер провадження: 22-ц/785/4515/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Ковязіної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю та розподіл майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2018 року про забезпечення позову (суддя Мазун І.А.),

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю та розподіл майна. Разом з позовною заявою позивач надала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, 1/2 частку квартири АДРЕСА_2, на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ПАТ «СберБанк Росії», та на автомобілі «Форд Мустанг» державний номер НОМЕР_1 та «Mersedes-Benz G» державний номер НОМЕР_2, зазначаючи, що встановлення факту проживання однією сімєю та визнання за нею права власності на 1/2 частку вищезазначеного майна, які належить ОСОБА_3 є предметом спору. У звязку з тим, що відповідач має можливість реалізувати спірне майно, що призведе до утруднення виконання рішення, позивач просила накласти арешт на вищезазначене майно.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2018 року заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

Накладено арешт на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_3

Накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_3 в ПАТ «СберБанк Росії».

Накладено арешт на автомобіль «Форд Мустанг» державний номер НОМЕР_1, шасі №1ZVHT88S075228119, білого кольору, що належить ОСОБА_3

Накладено арешт на автомобіль НОМЕР_3, шасі №WDB4632701X172323, чорного кольору, що належить ОСОБА_3 (а.с.61-62).

Зазначену ухвалу суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду та ухвалення постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ОСОБА_2 не довела належними доказами, а суд першої інстанції не перевірив належність арештованого майна саме ОСОБА_3 Грошові кошти, що знаходяться на особистих рахункахОСОБА_3 в ПАТ «Сбербанк Росії», є його особистою власністю та не є предметом заявлених позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Апелянт повторно в судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлявся належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що предметом позову ОСОБА_2 є встановлення факту проживання однією сімєю та розподіл спільного майна.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4, 1/2 частку квартири АДРЕСА_5, на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ПАТ «СберБанк Росії», та на автомобілі «Форд Мустанг» державний номер НОМЕР_1 та «Mersedes-Benz G» державний номер НОМЕР_2, зазначаючи при цьому, що предметом спору є встановлення факту проживання однією сімєю та визнання за нею права власності на 1/2 частку вищезазначеного майна, які належить ОСОБА_3 Зазначено, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову, якщо відповідач здійснить відчуження майна.

Відповідно до статей 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не довела належними доказами належність арештованого майна саме ОСОБА_3 є необґрунтованими, оскільки позивачем до позову надані відповідні докази, а саме, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається належність ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 (а.с.18-21).

Належність арештованих автомобілів «Форд Мустанг» державний номер НОМЕР_1 та «Mersedes-Benz G» державний номер НОМЕР_2 саме ОСОБА_3 підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с.36-37).

Доводи апеляційної скарги щодо належності грошових коштів, що знаходяться на особистих рахунках ОСОБА_3 в ПАТ «Сбербанк Росії», є його особистою власністю та не є предметом заявлених позовних вимог спростовуються матеріалами справи, оскільки вимоги про поділ вказаних грошових коштів зазначений позивачем в абзаці третьому прохальної частини позовної заяви (а.с.7).

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав відповідача є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Інших доводів про неправильність судового рішення апелянтом в скарзі не зазначено.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. 375 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2018 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 01 листопада 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

ОСОБА_4