Справа № 2-11/11
Провадження № 4-с/761/68/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_10.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_1 у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії, бездіяльність начальника Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича, старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського Олександра Володимировича,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває дана справа.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 надала заяву про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_10. від розгляду скарги, яку доповнила усними поясненнями.

Так заявник зазначає, що під час розгляду справи за позовом № 761/18174/15-ц ОСОБА_2 до держави України в особі в тому числі начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Іванець Г.О. про стягнення шкоди суддя діяла в інтересах відповідача, який зробив кар»єру завдяки працівникам Шевченківського районного суду м. Києва. Суддя 29.09.2016 р. винесла ухвалу і самовідвелась від розгляду справи не розглянувши заявлений відвід і встановила без відповідного рішення, що представника позивача ОСОБА_6 під час перебування судді у нарадчий кімнаті 01.08.2016 р. здійснила дії, які стали підставою для внесення відомостей в ЄРДР і далі слідчий видав повідомлення про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Суддя приховувала документи по справі у своєму кабінеті і разом із суддею, якій після задоволення самовідводу справу передали для розгляду знищила диск із звукозаписом судового засідання, де зафіксовані події, які стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР. Також зазначила, що суддя ОСОБА_10. переслідує ОСОБА_6 за допомогою слідчого, здійснює дискримінацію заявника, який є пересічним громадянином, а не суб»єктом владних повноважень, порушує права встановлені ст. 55 Конституції України. Суддя прийшла до суду не за покликанням, а за для збагачення.

Вислухавши доводи заявника, дослідивши надані матеріали, вважаю за можливе зазначити наступне.

Так в провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_10. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до держави України в особі державного виконавця Татарчук О.В. ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, в особі начальника ВДВС Іванець Г.О., Головного управління державної казначейської служби м. Києві, Третя особа ОСОБА_6 про відшкодування шкоди.

29.09.2016 р. суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_10 було задоволено заяву про самовідвід, зважаючи на вимоги чинного процесуального законодавства України у зв»язку із тим, що дії представника позивача в судовому засіданні 01.08.2016 р. стало підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 КК України, а саме хуліганських дій з особливою зухвалістю і цинізмом.

В описовій частині ухвали вказано на обставини, які передували внесенню відомостей до ЄРДР та міститься посилання на витяг з ЄРДР, що його було долучено до заяви про самовідвід.

Справу передано на для повторного розподілу та в порядку, визначеному ст. 11 -1 ЦПК України (в редакції на момент вчинення процесуальної дії) автоматичним розподілом визначено головуючого суддю - Піхур О.В.

Підстави для відводу судді передбачені ст.36 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р.).

Зокрема, згідно з п.5 ч.1 вказаної статті суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

При цьому, згідно з ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Відповідно до ч.2,3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Як вбачається з оголошеної заяви, ОСОБА_7, зокрема, висловлює незадоволення з приводу прийнятого суддею процесуального рішення задоволення заяви про самовідвід.

Наголошую, що в розумінні вимог процесуального законодавства України, в редакції, що діяла на момент його прийняття, так і в редакції, що діє на момент вирішення даної заяви, суддя забов»язаний заявити самовідвід за визначеними процесуальним законом обставинами.

Описова частина ухвали суду, відповідно до положень ст. 210 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на 29.09.2016 р., є частиною процесуального рішення, пов»язаним з рухом справи, в розумінні ст. 208 цього Кодексу, яка містить зазначення суті питання, що вирішується ухвалою.

Зазначені обставини заявником щодо знищення звукозапису, дискримінації, порушення права ОСОБА_8 щодо звернення до суду, здійснення суддею дій в інтересах Іванець Г.О., яка зробила кар»єру завдяки працівникам Шевченківського районного суду м. Києва, переслідуванні її родичів та близьких тощо може свідчити про особисте сприйняття ОСОБА_1 дій, що відбувались.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на дію презумпцію особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що заявлений відвід не є обґрунтованим.

За приписами ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема у випадку надходження заяви про відвід.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 7 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до вирішення питання про відвід (п.11 ч.1 ст. 253 ЦП України).

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 33, 36, 40,252, 253, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника скаржника ОСОБА_1 про відвід судді визнати необґрунтованою.

Провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії, бездіяльність начальника Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича, старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського Олександра Володимировича зупинити до вирішення питання про відвід судді ОСОБА_10 іншим суддею.

Заяву заяву представника ОСОБА_9 про відвід судді ОСОБА_10 передати для визначення іншого судді в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва протягом 15-ти днів з дня отримання її копії відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.). В іншій частині заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя

.