П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №569/14363/17

провадження №22 ц/787/296/2018

08 лютого 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В.(суддя -доповідач), Гордійчук СО., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3

відповідач - Відкрите акціонерне товариство "Рівненський завод тракторних агрегатів"

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Тимощука О.Я. від 5 грудня 2017 року, ухваленого в 12год.35хв. в м.Рівне, повний текст якого виготовлено 5.12.2017року

в с т а н о в и в :

19.09.2017року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з невиплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Рівненського міського суду від 25.09.2013 року по справі №569/16615/13-ц стягнуто з ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" на її користь компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1353 грн. 88 коп.

Рішенням Рівненського міського суду від 3.03.2015 року по справі №569/19577/14-ц стягнуто з ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 105590 грн. 38 коп.

Рішенням Рівненського міського суду від 23.09.2015 р. по справі 569/10012/15-ц стягнуто з ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" на її користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 33506 грн. 35 коп.

За вказаними рішеннями Рівненським міським судом видані виконавчі листи, відділом ПВР Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження.

Однак, на даний час рішення Рівненського міського суду від 25.09.2013 року, 3.03.2015 року та 23.09.2015 року відповідачем - ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів", не виконані, внаслідок чого відбувається знецінення доходу, встановленого рішеннями суду у вигляді середньої заробітної плати.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" на її користь середній заробіток за час затримки належних при звільненні розрахункових сум за період з 19.09.2015 року по 16.11.2017 року в сумі 87672,78 грн. та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з невиплатою середнього заробітку у сумі 122282,22 грн.,

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 5 грудня 2017 року позов ОСОБА_3 до ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків виплати середнього заробітку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково. Стягнуто з ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 19.09.2015 року по 25.09.2017 року в розмірі 81537 грн. 30 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вказує, що рішення суду в частині відмови в стягненні з ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" компенсації втрати частини заробітної плати (доходів) зв'язку з порушенням строків виплати середньої заробітної плати у розмірі 122 282 грн. 22 коп. є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ігноруванням доказів позивача, при відсутності доказів, наданих відповідачем.

У відповідності до ст.ст. 2, 34 ЗУ "Про оплату праці" середня заробітна плата за весь час затримки розрахунку при звільненні та компенсація втрати частини грошових доходів у вигляді заробітної плати входять до структури заробітної плати працівника.

Згідно п. 2.1 рішення КСУ від 15.10.2013 р. №8-рп/2013 під заробітною платою, що належить працівникові, або за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпПУ оплатою праці, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Зазначає, що судом першої інстанції грубо порушено норми ч.3 ст.61 ЦПК України та проігноровано преюдиціальність обставин, встановлених в ухвалі Апеляційного суду Рівненської області від 5.10.2017р. у справі №569/11309/17, відповідно до якої визнано середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні складовою частиною заробітної плати (додатковою заробітною платою).

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні компенсації втрати частини заробітної плати (доходів) у зв'язку з порушенням строків виплати середньої заробітної плати у розмірі 122 282 грн. 22 коп. та ухвалити рішення про стягнення з ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" на користь ОСОБА_3 компенсацію втрати частини заробітної плати (доходів) у зв'язку з порушенням строків виплати середньої заробітної плати в розмірі 86 973 грн. 76 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що відповідно до рішення Конституційного Суду України, на яке покликається позивачка в апеляційній скарзі, строки встановлені ч. 2 ст.233 КЗпП України застосовуються до вимог про індексацію заробітної плати та компенсації втрати частин зарплати в зв'язку з порушення строків її виплати, а не компенсацію втрати частини середнього заробітку. Доводить, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є за своєю суттю компенсаційною виплатою, та не є зарплатою як періодичний платіж і законодавством про працю строки йог виплати не визначені, тому компенсація, передбачена ст.34 ЗУ "Про оплату праці" на середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні не нараховується. Рішення судом першої інстанції постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, просить її відхилити.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 покликається на те, що відповідачем у відзиві не надано обґрунтування заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Рівненького міського суду Рівненської області від 25.09.2013 року у справі №569/16615/13-ц стягнуто ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" на користь ОСОБА_3 компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1353 грн. 88 коп.

Рішенням Рівненького міського суду Рівненської області від 3.03.2015 року у справі №569/19577/14-ц стягнуто ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі згідно з актом звірки від 23.09.2010 року в сумі 21146 грн. 80 коп.; компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 21146 грн. 80 коп. з жовтня 2010 року по січень 2015 року в сумі 7862 грн. 38 коп.; компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 19100 грн. з жовтня 2009 року по січень 2013 року в сумі 3325,31 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України за період з 1.02.2013 р. по 3.03.2015 р. в розмірі 84443 грн. 58 коп., а всього заборгованості на загальну суму 116778,07 грн.

Рішенням Рівненького міського суду Рівненської області від 23.09.2015 року у справі №569/10012/15-ц позов ОСОБА_3 про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України задоволено та стягнуто з ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" на її користь 33506 грн. 35 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення компенсації втрат частини грошових доходів, позивачка покликається на невиконання відповідачем рішень Рівненського міського суду від 3.03.2015 року та 23.09.2015 року, якими стягнуто на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Те, що вказані рішення суду про стягнення середнього заробітку не виконані і на даний час ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" не заперечується.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427, компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток.

Згідно ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці", заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Статті 116, 117 КЗпП України структурно віднесені до розд. VII «Оплата праці» указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Таким чином, враховуючи, що за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, має разовий характер, законодавством про працю строки її виплати не визначені, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для нарахування на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні сум компенсації втрати позивачем частини доходів у зв'язку з порушенням строків його виплати.

За наведеного, покликання представника позивачки на те, що середня заробітна плата за весь час затримки розрахунку при звільненні та компенсація втрати частини грошових доходів у вигляді заробітної плати входять до структури заробітної плати працівника, не заслуговують на увагу, оскільки середній заробіток не є періодичним платежем та компенсація, передбачена ст.34 Закону України "Про оплату праці" на нього не нараховується.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 5 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.