Справа № 682/2351/18
Провадження № 2/682/895/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2018 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючого судді Зеленської В.І.,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні будинком,
21.08.2018 р ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком № 75 по вул. Острозькій в м. Славута Хмельницької області, так як вона понад рік не проживає в означеному будинку без поважних причин.
В судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав і пояснив, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 у власному будинку по вул.Острозькій, 75. Також в будинку зареєстрована його дочка - ОСОБА_3 Оскільки на його адресу надходять листи та телефонні дзвінки з банківських установ щодо сплати відповідачкою боргів по кредитах та з погрозами конфіскації майна у разі їх несплати, він, побоюючись втратити будинок, просить усунути перешкоди в користуванні належним йому на праві власності будинком за адресою м. Славута, вул. Острозька, 75 Хмельницької області та визнати відповідачку такою, що втратила право користування ним.
Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, в судовому засіданні та у письмовому відзиві на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позову з таких підстав. Вона зареєстрована в будинку в м. Славута по вул. Острозькій, 75 Хмельницької області, який належить на праві власності позивачу - її батьку. Її стосунки з позивачем напружені, оскільки протягом тривалого часу він зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки, не пускає її в будинок у зв'язку з наявністю у неї банківських кредитів. Такі обставини змусили її у квітні 2018 р поїхати на заробітки в Польщу. У червні 2018 року відповідачка повернулась до України у зв'язку з вагітністю. На сьогоднішній день вона власного житла не має, офіційно не працевлаштована, на обліку у Центрі зайнятості не перебуває, тимчасово проживає у сторонніх людей. Вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що з квітня 2018 року вона постійно не проживає у спірному будинку без поважних причин. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником будинку № 75 по вул. Острозькій в м. Славута Хмельницької області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10 жовтня 2009 року (а.с.7), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8).
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За даними довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, за адресою м. Славута, вул. Острозька, 75 Хмельницької області зареєстровані ОСОБА_2 та його дочка ОСОБА_3 (а.с.9)
Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Будь-які договори щодо порядку користування належним позивачу будинком між сторонами відсутні.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов'язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти учасникам процесу в реалізації таких прав та виконанню обов'язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.
Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.
Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Так, позивач не заперечує що у 2014 році зареєстрував відповідачку у своєму будинку по вул. Острозька, 75 в м. Славута Хмельницької області як члена своєї сім'ї. Крім того, не заперечує той факт, що має намір виселити її у зв'язку з тим, що остання має фінансові зобов'язання у банківських установах та цим самим перешкоджає йому у здійсненні права власності належним будинком.
Свідок ОСОБА_4 показала, що позивач чинить перешкоди відповідачці у користуванні спірним житловим будинком, забороняє їй у ньому проживати, не дає ключ від вхідних дверей, хоча у будинку знаходяться речі ОСОБА_3, навесні 2018 р вона давала кошти для здійснення ремонту в будинку.
Відповідно до роз'яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка не проживає у спірному будинку без поважних причин понад один рік .
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач не надає доступу відповідачці до спірного будинку через наявні у нгеї банківські кредитні зобов'язання.
Відтак, відсутні підстави, передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України, для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинку № 75 по вул. Острозькій в м. Славута Хмельницької області.
Доводи ж позивача про те, що фінансові зобов'язання, які існують у відповідачки перед банківськими установами, не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком по вул. Острозька, 75 в м. Славута Хмельницької області.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні будинком задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 4-13, 17, 18, 77, 78, 81, 82, 141, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 405, 391 ЦК України, суд
Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні будинком по вул. Острозька, 75 в м. Славута Хмельницької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Повний текст рішення складений 3 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Зеленська В. І.