Справа № 352/1903/17
Провадження № 2/352/259/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді Гургули В.Б.

секретаря Костюк О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом релігійної організації монастир Успення Матері ОСОБА_1 провінції отців Василіян Найсвятішого Спасителя в Україні Української греко-католицької церкви до ОСОБА_2 про втрату права на житло, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про втрату права на житло.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до договору дарування житлового будинку, укладеного 31 травня 2002 року, релігійна організація монастир Успення Матері ОСОБА_1 провінції отців Василіян Найсвятішого Спасителя в Україні Української греко-католицької церкви (надалі скорочено монастир), стала власником житлового будинку по вул. Шевченка №46 в селі Погоня Тисменицького району Івано-Франківської області.

Право власності монастиря на нерухоме майно ОКП «Івано-Франківським ОБТІ» зареєстровано в реєстрі речових прав про що свідчить реєстраційний напис на вказаному вище договорі дарування від 31.05.2002р.

В даному будинковолодінні по вул. Шевченка №46 у селі Погоня Тисменицького району Івано-Франківської області зареєстровані священнослужителі, ченці-брати та інші особи, які проживали в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований в будинковолодінні, однак з травня 2016 року і по даний час, фактично не проживає у вищезазначеному будинковолодінні у звязку з тим, що виїхав на проживання закордон, однак відмовляється знятися з реєстраційного обліку у Тисменицькому РС УДМС.

Вищевказаний факт підтверджується довідкою від 01.06.2017р. за №188, що видана Пшеничниківською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області та актом встановлення факту проживання фізичних осіб в житловому будинку за їх місцем реєстрації від 06.06.2017 року, складений депутатами Пшеничниківської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області.

З часу виїзду відповідача з належного монастирю будинковолодіння по вул. Шевченка №46 в селі Погоня Тисменицького району, а також і підчас проживання в ньому, останній не брав жодної участі у витратах на утримання будинковолодіння.

В червні 2017 року ігумен монастиря ОСОБА_3 звернулася до Пшеничниківської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, центру надання адміністративних послуг Тисменицької РДА та відповідно до Тисменицької районної служби управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області про зняття відповідача з обліку як такого, що більше року не проживає по місцю реєстрації.

Проте, їм було відмовлено у знятті ОСОБА_2 з реєстраційного обліку та рекомендовано вирішити дане питання в судовому порядку.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, від представника до суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати без їх участі, позов підтримують.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку, укладеного 31 травня 2002 року, релігійна організація монастир Успення Матері ОСОБА_1 провінції отців Василіян Найсвятішого Спасителя в Україні Української греко-католицької церкви, є власником житлового будинку по вул. Шевченка №46 в селі Погоня Тисменицького району Івано-Франківської області.

Право власності монастиря на нерухоме майно ОКП «Івано-Франківським ОБТІ» зареєстровано в реєстрі речових прав про що свідчить реєстраційний напис на вищевказаному договорі дарування від 31.05.2002р.

В даному будинковолодінні по вул. Шевченка №46 у селі Погоня Тисменицького району Івано-Франківської області зареєстровані священнослужителі, ченці-брати та інші особи, які проживали в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в будинковолодінні, однак з травня 2016 року і по даний час, фактично не проживає у вищезазначеному будинковолодінні у звязку з тим, що виїхав на проживання закордон, однак відмовляється знятися з реєстраційного обліку у Тисменицькому РС УДМС.

Даний факт підтверджується довідкою від 01.06.2017р. за №188, яка видана Пшеничниківською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області та актом встановлення факту проживання фізичних осіб в житловому будинку за їх місцем реєстрації від 06.06.2017 року, складеного депутатами Пшеничниківської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області.

Також цей факт підтверджується наданами суду заявами свідків:

-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2;

-ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2.

З часу виїзду відповідача з належного монастирю будинковолодіння по вул. Шевченка №46 в селі Погоня Тисменицького району, а також і підчас проживання в ньому, останній не брав жодної участі у витратах на утримання будинковолодіння.

В червні 2017 року ігумен монастиря ОСОБА_3 звернулася до Пшеничниківської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, центру надання адміністративних послуг Тисменицької РДА та відповідно до Тисменицької районної служби управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області про зняття відповідача з обліку як такого, що більше року не проживає по місцю реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Будь-яких заяв власнику майна про те, що ОСОБА_2 буде відсутній за місцем реєстрації та збереження за ним права користування житлом за цією адресою останній позивачу або до сільської ради чи інших компетентних установ, не подавав.

Таким чином, ОСОБА_2 є таким, що втратив право на житло у звязку з тим, що більше року, а саме з травня 2016 року по даний час, не проживає у будинку та відповідно не сплачує витрат на утримання будинковолодіння.

У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, судом були вчинені усі процесуальні дії з метою реалізації сторонами своїх процесуальних прав та здійснення ними процесуальних обов'язків, зокрема належним чином був повідомлений відповідач, однак він не надав суду заперечень проти позову та доказів того, що йому чинились перешкоди у користуванні спірним житлом або причини, у зв'язку з якими він були відсутній за місцем своєї реєстрації є поважними.

На підставі ст.ст. 319, 321 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 12, 77, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, 13 червня 1979 року гнародження, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинковолодінням по вул. Шевченка №46 в с. Погоня Тисменицького району Івано-Франківської області.

Судові витрати покласти на відповідача

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Б. Гургула