Справа № 285/3206/18
провадження у справі №2/0285/1274/18
01 листопада 2018 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Коцюби О.М.
за участю секретаря Янкової Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з нього на її користь аліменти на малолітню дитину ОСОБА_3 у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до повноліття дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку.
В обґрунтування позову зазначила, що 12.11.2014 року між нею та ОСОБА_2, було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, однак планують розлучитися так як фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Від шлюбу мають спільну дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, оскільки боржник не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати їхнього сина, коштів на його утримання не надає, не цікавиться його життям та не проявляє щодо нього батьківської турботи та піклування. Також позивач зазначає, що ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. Будь-якого іншого заробітку (доходу) не має, у звязку з чим вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак систематично їздить на заробітки до російської федерації, тобто має достатній дохід, щоб матеріально утримувати їх спільну дитину та її, як дружину з якою проживає дитина. Сторони в судове засідання не зявились.
Позивач надіслала до суду письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши надані докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.11.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія І-ТП №173335 (а.с. 9) та є батьками малолітного сина ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-ОК № 329038 (а.с. 10). Дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на утриманні свої матері ОСОБА_1, що підтверджується Довідкою виданою Виконавчим комітетом Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 28.08.2018 року (а.с. 12).
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У главі 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
Позивач перебуває у декретній відпустці у звязку з цим позбавлена можливості до досягнення дитиною трьох років мати самостійний заробіток, відповідач є людиною працездатного віку та має можливість сплачувати аліменти, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно на дитину та 500 грн. на утримання дружини. Така сума аліментів є реальною та буде відповідатиме, як інтересам малолітнього сина - ОСОБА_3, так і матеріальному становищу платника аліментів, а також засадам розумності і справедливості та надасть змогу забезпечити мінімальні життєві потреби дитини.
Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне її утримання.
Крім цього, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень на дитину, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову 03.09.2018 року і до досягнення сином ОСОБА_3, повноліття до 09.06.2034 року та аліменти на дружину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 03.09.2018 року і до досягнення сином ОСОБА_3 3-х років 09.06.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 А, с. Ужачин, Новоград-Волинського району, Житомирської області, 11745.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 А, с. Ужачин, Новоград-Волинського району, Житомирської області, 11745.

Головуючий: О.М. Коцюба