АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

іменем України

29 січня 2018 року

м. Харків

справа №643/7546/17

провадження № 22ц/790/1005/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л.А.,

суддів: Піддубного Р.М., Котелевець А.В.,

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Московського районного суду м.Харкова від 27 жовтня 2017 року (суддя Сиротников Р.Є.)

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

Відповідно до пункту 9 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 19.11.2013 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно умов, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов.

Взяті на себе зобов'язання банк виконав своєчасно і повністю, відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 17350,89 грн, яка складається з наступного: 499,17 грн - заборгованість за кредитом; 12349,30 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3200 грн - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи 500 грн - штраф (фіксована частина), 802,42 грн - штраф (процентна складова).

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 27 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення районного суду, новим рішенням позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по справі.

В обґрунтування скарги посилається на те, що судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що укладення між банком та відповідачем саме вказаного виду договору підтверджується змістом заяви, в якій зазначається, що відповідач своїм підписом приєднується і зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах банку, що складають договір банківського обслуговування.

Судова колегія, заслухав суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо належного повідомлення відповідача про умови надання кредиту, а також відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення, внаслідок чого суд помилково вирішив передбачені ст. 264 цього Кодексу питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов'язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Зі змісту вказаної статті, вбачається, що до заяви, а також умов та правил, які діють у ПАТ «Приватбанк» застосовуються правила ст. 633 ЦК, щодо укладання публічного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судовим розглядом встановлено, що 19.11.2013 року ОСОБА_2 і ПАТ КБ «Приватбанк», уклали кредитний договір, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 500 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору та частини 1 статті 634 ЦК України договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Згідно п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором.

Відповідно до представленого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором за станом на 16 лютого 2017 року складає 17350,89 грн., з них 499,17 грн - тіло кредиту; 12349,30 грн - нараховано відсотків за користування кредитом; 3200 грн - заборгованість за пенею та комісіє; 500 грн штрафу (фіксована частина), та штрафу (процентна складова) у сумі 802,42 грн.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н від 19.11.2013 року, у вигляді анкети-заяви.

Підписавши вказаний договір, відповідач приєднався до запропонованих банком Умов та Правил.

Відповідно до довідки, наданої ПАТ КБ «Приватбанк», за вказаним договором відповідачу було видано кредитну картку, якою вона користувалась.

Матеріали справи свідчать, що заборгованість ОСОБА_2 складає 17350,89 грн., з яких 500 грн штрафу (фіксована частина), та штрафу (процентна складова) у сумі 802,42 грн

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4 статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Установивши, що розмір неустойки 3200 грн значно більший від розміру боргового зобов'язання - 499,14 грн., колегія суддів вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини 3 статті 551 ЦК України, та зменшити розмір пені до 500 грн.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Приватбанк» щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2, а саме: заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом та заборгованість за пенею підлягають задоволенню частково.

Питання про розподіл судових витрат судова колегія вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст..ст.367,368,374,376,381, 382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 27 жовтня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, вул..Грушевського, 1Д, м.Київ, 01001) заборгованість за кредитним договором б/н від 19.11.2013 року у розмірі 13348 грн 47 коп. з яких: 499 грн 17 коп. - заборгованість за кредитом; 12349 грн 30 коп. - заборгованість о відсоткам за користування кредитом, 500 грн - заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, вул..Грушевського, 1Д, м.Київ, 01001) судовий збір у розмірі 1328 грн, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, вул..Грушевського, 1Д, м.Київ, 01001) судовий збір у розмірі 1460,80 грн, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 29 січня 2018 року.

Головуючий Л.А.Швецова

судді А.В.Котелевець

Р.М.Піддубний