Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Кадимовій А.І, представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Матвієнко О.З., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про зміну договору найму житлового приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена родини,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що спірна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є державною власністю і була надана її бабусі ОСОБА_4 на підставі ордеру №2796 від 18.11.1968 року, в якій були зареєстровані та проживали по день смерті мати позивачки ОСОБА_5 та її сестра ОСОБА_6. З 2010 року, коли захворіла ОСОБА_6, позивачка почала проживати за адресою: у спірній квартирі, оскільки не мала власного житла. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла та позивачка залишилась проживати у вищевказаній квартирі разом із двоюрідною сестрою ОСОБА_7, яка часто хворіла та не працювала, тому позивачка доглядала за нею, вирішувала побутові проблеми, купувала ліки. ІНФОРМАЦІЯ_6 коли ОСОБА_7 померла ОСОБА_3 поховала її за власний рахунок. На підставі вищевикладеного просить визнати за нею право на користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та змінити договір найму спірної квартири з попереднього наймача ОСОБА_7 на неї.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні обставини викладені в позові підтримала та пояснила, що з 2010 року вона проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю двоюрідною сестрою ОСОБА_7 та її матір'ю, що підтверджується актом. Пояснила, що за цей період проживання в квартирі купувала продукти, сестру поховала за власний рахунок.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачкою фактично не доведені обставини її користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, свідків, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

На підставі ч.1 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч.1,2 ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

На підставі ч.2,4 ст.3 СК України Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, щост. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

На підставі п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (зі змінами) вказано, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

В аналізу перелічених норм, враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, суд дійшов того, що в осіб, які в установленому законом порядку вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Іллічівським районним відділом РАЦС м. Жданова вбачається, що у ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась донька ОСОБА_7.

Як вбачається з ордеру №2796 від 18.11.1968 року ОСОБА_4 була надана квартира АДРЕСА_1, площею 18,6 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2, виданого 10.05.1977 року Іллічівським відділом РАЦС.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6.

Відповідно до рішення Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради було змінено договір найму житлових приміщень на кв.АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, житловою площею 28,13 кв.м., на доньку - ОСОБА_7, складом сім'ї - 1 особа у зв'язку зі смертю наймача ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4, виданого 03.04.192017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Відповідно до особового рахунку НОМЕР_5 від 24.04.2018 року вбачається, що основним квартиронаймачем за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_7, а також зареєстровані особи: ОСОБА_6.

На сьогоднішній час позивачка перебуває в шлюбі з ОСОБА_9 з 18 лютого 1982 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_9 є власником будинку АДРЕСА_2.

Крім того, як вбачається з копії паспорту ОСОБА_3 з 26.12.2000 року по 07.11.2006 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3.

Судом встановлено, що на теперішній час позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, власником вказаного будинку є її чоловік, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Шлюб між позивачкою та ОСОБА_9 не розірвано.

Згідно довідки №3184 від 24.04.2018 року, наданою ЖКП «КК Кальміуська», вбачається, що квартиронаймач ОСОБА_7, адреса: АДРЕСА_1, з даних особового рахунку НОМЕР_5 по квартплаті заборгованість станом на 01.01.2018 року складає 96 гривень 89 копійок. Останній платіж поступив в грудні 2017 року на суму 234 гривень 81 копійка.

Позивачкою суду не надано квитанцій про проведення оплати комунальних послуг на спірну квартиру.

За актом від 12 березня 2018 року, складеного головою КСН «Нікопольський» вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 проживала з двоюрідною сестрою ОСОБА_7 по день її смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_6.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_10, зазначила, що позивачку знає з 1999 року. Пояснила, що в позивачки була тітка ОСОБА_6 , котра була сестрою її мами та коли остання захворіла позивачка була вимушена переїхати до неї в квартиру АДРЕСА_1, оскільки донька тітки ОСОБА_6 - ОСОБА_7 не могла за нею доглядати, оскільки була не пристосована доглядати за собою, не те, що за мамою. Вони втрьох жили з 2010 року, через два роки померла тітка ОСОБА_6 та позивачка залишилась проживати з ОСОБА_7, доглядала за нею та знаходилась там постійно. В 2017 році ОСОБА_7 померла та позивачка залишилась проживати в спірній квартирі. Зазначила, що також допомагала позивачці купувати продукти та оплачувати комунальні послуги.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що знає позивачку, яка проживала АДРЕСА_1 з 2010 року. Її син просив привозити речі, продукти. Позивачка проживала зі своєю сестрою тіткою ОСОБА_7, яка часто хворіла, а тітка ОСОБА_3 доглядала за нею. Коли померла тітка ОСОБА_7 позивачка ховала її за власний рахунок.

В акті від 12 березня 2018 року, складеного головою КСН «Нікопольський», оскільки в ньому не зазначено з якого саме періоду ОСОБА_3 проживала у спірній квартирі, що ставить під сумнів постійний характер такого проживання у спірному житловому приміщенні разом із ОСОБА_7 з 2010 року. Інших доказів суду не надано.

Таким чином суд, розглянувши справу, дійшов висновку, що належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивачка вселилась у спірну квартиру в у встановленому законом порядку, немає, бо докази того, що за своє життя померлий наймач ОСОБА_7, або члени її родини мали намір зареєструвати ОСОБА_3 в спірному житлі, чи приймали для цього заходи - відсутні.

Викладене свідчить, що при вселенні позивачки в спірну квартиру між нею, наймачем квартири та членами його сім'ї не було обумовлено, що ОСОБА_3 отримає самостійне право користування спірною квартирою, бо письмової згоди на її вселення у квартиру АДРЕСА_1 наймач не давав.

Також ОСОБА_3 в суді не підтвердила, що вона несла витрати по утриманню такої квартири.

Суд також зазначає, що ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_7 відповідно до ст. 106 ЖК не переоформила на себе договір найму квартири АДРЕСА_1, тому квартира досі рахується за ОСОБА_7.

Сама по собі обставина, що тривалий час за свідченнями свідків ОСОБА_3 мешкала разом із ОСОБА_7, не може свідчити про те, що позивачка набула права користування квартирою АДРЕСА_1, бо наймачем такого житла залишалась саме ОСОБА_7

Тому на підставі переліченого суд дійшов переконання, що ОСОБА_3, не будучи зареєстрованою в спірній квартирі, не отримавши фактичної згоди на своє вселення до такої квартири від зареєстрованих у ній осіб, маючи при цьому право користування будинком АДРЕСА_2, тим самим будучи забезпеченою іншим житлом, не набула самостійного права на користування квартирою АДРЕСА_1 на підставі ст.ст.64, 65 ЖК.

Таким чином через їх недоведеність, у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про зміну договору найму житлового приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена родини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів.

Суддя: Н. В. Литвиненко