Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 310/2577/16 Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
Провадження № 22-ц/778/422/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області в склад колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Маловічко С.В., судді Гончар М.С., Кочеткова І.В.

при секретарі: Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення частки майна в натурі, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначив, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 04.11.2015р. йому на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку № 30 по вул. Одеській в м. Бердянську Запорізької області, що розташований на земельній ділянці площею 0,1064 га. Інша 1/2 частка належить ОСОБА_2 На теперішній час їх частини фактично відокремлені, вони мають окремі входи, кожний користується своєю часткою. Вказує, що фактично користується в домоволодінні наступними житловими та господарськими спорудами: житловим будинком «Б», прибудовою «б», козирком до «б», сараями «М, Р, Н, И, С, Т», літньою кухнею «П», козирком до «П», літньою кухнею «О», гаражем «З», вбиральнею «К», басейном «Л», замощенням І, парканом №1, парканом № 6, воротами № 5.

У звязку із погіршенням взаємовідносин між ним та відповідачкою та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд вирішити питання щодо фактичного виділу його частки у домоволодінні в натурі, а також визначити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до часток у праві власності на майно.

Заочним рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 серпня 2017 року позов задоволено.

Здійснено поділ житлового будинку № 30 по вул. Одеській в м. Бердянську Запорізької області шляхом виділу в натурі належної ОСОБА_3 1/2 частки домоволодіння у цілий обєкт нерухомості, який складається з житлового будинку «Б», прибудови «б», козирку до «б», сараїв «М, Р, Н, И, С, Т», літньої кухні «П», козирку до «П», літньої кухні «О», гаражу «З», вбиральні «К», басейну «Л», замощення І, паркану №1, паркану № 6, воріт № 5, розташований на земельній ділянці площею 0,0532 га.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на цілий обєкт нерухомості, розташований по вул. Одеській, 30 в м. Бердянську Запорізької області, який складається з житлового будинку «Б», прибудови «б», козирку до «б», сараїв «М, Р, Н, И, С, Т», літньої кухні «П», козирку до «П», літньої кухні «О», гаражу «З», вбиральні «К», басейну «Л», замощення І, паркану №1, паркану № 6, воріт № 5, розташований на земельній ділянці площею 0,0532 га.

Припинено право спільної часткової власності на житловий будинок № 30 по вул. Одеській в м. Бердянську Запорізької області між ОСОБА_3 і ОСОБА_2.

Визначено порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,1065 га, кадастровий номер :11:019:0142, яка розташована по вул. Одеській, 30 в м. Бердянську, і виділено ОСОБА_3 в рахунок 1/2 частки цілу окрему земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,0532 га (забарвлена зеленим кольором), має лінійні проміри між поворотними точками по периметру від північного кута (вул. Одеська) за годинниковою стрілкою: 18,43м, 6,29м, 10,31м, 8,70м, 28,79м, 20,60м, 0,93м, 3,83м, 14,10м по вул. Одеській, 30 в м. Бердянську Запорізької області (з подальшим наданням нового поштового номеру).

Залишено ОСОБА_2 в рахунок належної їй 1/2 частки зі складу земельної ділянки загальною площею 0,1065 га кадастровий номер :11:019:0142, яка розташована по вул. Одеській, 30 в м. Бердянську, цілу окрему земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,0533 га (забарвлена помаранчевим кольором), має лінійні проміри між поворотними точками по периметру від західного кута (вул. Одеська) за годинниковою стрілкою 7,36м, 28,79м, 8,70м, 10,31м, 4,71м, 6,61м, 1,42м, 3,35м, 3,67м, 8,44м, 7,35м, 2,29м, 15,45м, 8,58м, 19,35м за адресою Запорізька область м. Бердянськ, вул. Одеська, 30.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 вересня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

За вказаною апеляційною скаргою ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 21 листопада 2017р. було відкрито провадження у справі та ухвалою колегії Апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2017р. розгляд справи призначено на 01 лютого 2018р.

Тобто вказані процесуальні питання апеляційним судом вирішувались за положеннями ЦПК України в редакції від 18 березня 2004 року, але 15.12.217р. набрав чинності ЗУ № 2147-VIII від 03.10.2017 року, яким внесено зміни до цивільно-процесуального кодексу.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» нової редакції ЦПК від 15.12.2017р., справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з тим, оскаржуване рішення як постановлене за правилами ЦПК України у ред. від 18.03.2004р., перевіряється на відповідність вимогам саме ЦПК у вказаній редакції від 18.03.2004р., а судове рішення апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги постановляється у відповідності до положень ЦПК України у новій редакції від 15.12.2017р.

До судового засідання Апеляційного суду Запорізької області 01 лютого 2018р. позивач не з»явився, будучи належним чином повідомлений, про що мається зворотне пош-

тове повідомлення про отримання судової повістки 07.12.2017р. Клопотань про відкладення

розгляду справи від нього не надійшло, про причини своєї неявки він апеляційний суд не сповістив.

Тому апеляційний розгляд відбувся у його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку № 30 по вул. Одеській в м. Бердянську по 1/2 частині кожний.

ОСОБА_3 його частка належить на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.11.2015р., яким за ним було визнано право власності на ? частину вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері, що підтверджено витягом № 50993968 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.2015р. ( а.с. 7, 8).

ОСОБА_2 ? частка у житловому будинку за адресою вул. Одеська, 30 в м. Бердянську належить на підставі договору дарування від 22.05.1992р.

Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за вказаною адресою розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1065 га, якій присвоєно кадастровий номер :11:019:0142, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) ( а.с. 49-50), яка знаходиться в користуванні співвласників будинку.

З матеріалів справи вбачається, що фактично за цією адресою знаходиться не один житловий будинок, а два: літ. «А» загальною площею 43 кв. м, житловою площею 29,9 кв. м, з прибудовою «а1» площею 40,2 кв. м та житловий будинок літ. «Б» загальною площею 46,5 кв. м., житловою площею 32 кв. м., з прибудовою «б» площею 5,3 кв. м, а також господарські будівлі і споруди: літні кухні «О», «П», літня-кухня-гараж-сарай «У», гараж «З», сараї «Р», «Н», «М», «И», «С», «Т», вбиральні «К», «Ж», підвал «а1», басейн «Л», водопровід «Ф», вигрібна яма № 11, замощення І, ІІ, паркани №№ 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ( а.с. 8).

Встановлено, що між співвласниками фактично досягнуто домовленості та визначено, яким будинком та господарськими будівлями і спорудами кожен з них володіє, а також визначено порядок користування земельною ділянкою із встановленням паркану по узгодженій межі, але документально оформлений такий порядок користування будівлями і землею не був.

Вказане, зокрема, підтверджується технічним паспортом на домоволодіння, складеним 04.12.2015р.; листом № 1678/03-б/н від 06.058.2014р. виконкому БМР, комісією якого досліджувалось 04.08.2014р. домоволодіння на підставі скарги ОСОБА_3, та встановлено, що будівлі за адресою по вул.. Одеській, 30 в м. Бердянську побудовані на одній земельній ділянці та поділені капітальним парканом ( а.с. 12, 127).

В позові ОСОБА_3 вказував, що фактично в його користуванні знаходяться такі будівлі і споруди, розташовані за адресою вул. Одеська, 30 в м. Бердянську: житловий буди-

нок «Б», прибудова «б», козирок до «б», сараї «М, Р, Н, И, С, Т», літня кухня «П», козирок

до «П», літня кухня «О», гараж «З», вбиральня «К», басейн «Л», замощення І, паркани № 1, 6, ворота № 5. Всією рештою будівель і споруд володіє відповідач ОСОБА_2 Просив у відповідності ст. 364 ЦК України здійснити поділ житлового будинку № 30 по вул.. Одеській в м. Бердянську шляхом виділення йому в натурі саме тих будинку та будівель і споруд, якими він фактично володіє, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок з ОСОБА_2, а також визначити порядок користування земельною ділянкою.

В ході розгляду справи судом була призначена судова технічна експертиза, на вирішення якої постановлено питання, чи мається технічна можливість виділу в натурі належної на праві власності ОСОБА_3 Ѕ частки будинку № 30 по вул.. Одеській в м. Бердянську в окреме домоволодіння, що складатиметься з наступних будівель: житлового будинку «Б», прибудови «б», козирку до «б», сараїв «М, Р, Н, И, С, Т», літньої кухні «П», козирку до «П», літньої кухні «О», гаражу «З», вбиральні «К», басейну «Л», замощення І, парканів № 1, 6, воріт № 5, розташоване на земельній ділянці площею 0,0532 га згідно схеми поділу земельної ділянки, виготовленої ПП «Азовгеопроект» ( а.с. 31).

З дослідницької частини висновку судової будівельно-технічної експертизи № 210/199 від 23 червня 2016р. вбачається, що між сторонами дійсно склався такий порядок володіння і користування будівлями і спорудами, розташованими за адресою вул.. Одеська, 30 в м. Бердянську, який зазначає позивач в позовній заяві: ОСОБА_3 фактично користується житловим будинком літ. «А» з прибудовою літ. «а1», а ОСОБА_2 будинком літ. «Б» з прибудовою «б». Ці будинки оздоблені окремими мережами електропостачання, а будинок літ. «Б» розташований в північно-західній частині загальної земельної ділянки таким чином, що має самостійний окремий вхід (вихід) з вулиці Одеської. Загальна земельна ділянка фактично розгороджена на окремі земельні ділянки встановленими парканами № 1, 4, 6, воротами № 3, 5 та стінами будівель ( а.с. 39-44).

Висновком судової будівельно-технічної експертизи надано однозначну відповідь про наявність технічної можливості виділити в натурі належну ОСОБА_3 Ѕ частку домоволодіння № 30 по вул. Одеській в м. Бердянську в окреме домоволодіння, що складатиметься з наступних будівель і споруд: житлового будинку «Б», прибудови «б», козирку до «б», сараїв «М, Р, Н, И, С, Т», літньої кухні «П», козирку до «П», літньої кухні «О», гаражу «З», вбиральні «К», басейну «Л», замощення І, парканів № 1, 6, воріт № 5, розташоване на земельній ділянці площею 0,0532 га згідно схеми поділу земельної ділянки, виготовленої ПП «Азовгеопроект», з окремим виходом (входом) з вулиці Одеська, 30 ( а.с. 41-42).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2016р. була призначена судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставлено питання: чи є технічно можливим визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,1064 га, яка розташована за адресою м. Бердянськ, вул.. Одеська, 30 між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у відповідності до часток сторін у праві власності, врахувавши запропонований експертом варіант поділу домоволодіння. Визначити

варіанти порядку користування земельною ділянкою ( а.с. 96).

Висновком експертизи № 209/218 від 23 березня 2017р. визначено 3 варіанти користування земельною ділянкою по вул. Одеській, 30 в м. Бердянську з урахуванням склавшогося порядку користування будівлями і спорудами між співвласниками та можливості виділу ОСОБА_3 в окреме домоволодіння тих із них, які знаходяться в його користуванні ( а.с. 101-107).

Спираючись на висновки експертизи, ОСОБА_3 подав уточнену позовну заяву, у якій просив визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом 1, який, на його думку, більше враховує рівність часток сторін у площі земельної ділянки та відповідає за конфігурацією тому порядку, який вже фактично склався між сторонами ( а.с. 106, 115).

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд виходив із того, що його вимоги є закон-

ними та обґрунтованими, а експертними висновками підтверджена можливість здійснення виділу в натурі його частини у нерухомому майні в окрему, а визначений порядок користування земельною ділянкою відповідає розміру часток сторін у праві власності на житловий будинок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, насамперед, наголошує на тому, що судом справа була розглянута однобічно без врахування заперечень відповідача, що призвело до ухвалення неправильного та незаконного рішення.

Так, серед іншого, відповідач зазначає про недотримання позивачем досудового врегулювання спору, оскільки останній не звертався до неї з приводу поділу майна та визначення порядку користування земельною ділянкою, в тому числі і шляхом укладення нотаріально посвідченої угоди, вона йому в цьому не відмовляла. А тому вважає, що у позивача не настало права звернення до суду, оскільки його право на поділ майна нею не порушувалось.

Між тим, колегія за матеріалами справи встановила, що сторони перебувають між собою у неприязних стосунках, та ОСОБА_3 протягом 2014р. з цього приводу звертався зі скаргами та заявами до різних компетентних органів ( а.с. 127-133).

З листів та висновків за наслідками перевірки його заяв встановлено, що його скарги викликані саме неприязними відносинами з сусідами з приводу розділу земельної ділянки, зокрема, з ОСОБА_2 ( а.с. 127).

Висновком ДІМ Бердянського МВ ГУМВС ОСОБА_5 від 09.08.2014р. встановлено, що опитана ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_3 скаржиться на неї через неприязні відносини щодо невирішення земельного питання ( а.с. 129).

Аналогічні обставини встановлені висновком від 12.11.2014р. ( а.с. 132).

З протоколу № 126 засідання постійної комісії з питань архітектури, містобудування та регулювання земельних відносин від 19.11.2014р. вбачається, що за наслідками скарги ОСОБА_3 на сусідів по земельній ділянці, останньому рекомендовано звернутись до суду для врегулювання цього спору ( а.с. 134).

Вказаними долученим позивачем до справи документами підтверджується той факт, що позивач не може врегулювати спірні питання щодо користування домоволодінням та земельною ділянкою із співвласницею ОСОБА_2 в позасудовому порядку.

Крім того, з поведінки ОСОБА_2 як сторони у справі, яка виражається в запереченнях проти всіх вчинених процесуальних дій позивачем та судом вже вбачається, що вона не налаштована на мирне врегулювання земельного питання із позивачем. Тому колегія вважає, що спір між співвласниками є наявним.

На користь зазначеному також свідчить і зміст заперечень, заяв та апеляційної скарги ОСОБА_2, яка, підіймаючи питання щодо недотримання процесу судом, взагалі не наводить мотивів щодо порушення її прав рішенням суду по суті спору, тобто чим її не влаштовує визначений судом виділ частки позивача, до якої включено лише ті будівлі, якими він фактично користується, а також визначений порядок користування земельною ділянкою, який є максимально наближеним до фактичного.

Узагальнююча позиція відповідача, як слідує зі змісту апеляційної скарги, виражена в пункті 4 цієї скарги та зводиться до того, що відповідач взагалі не погоджується з можливістю розподілу домоволодіння, тому що воно їй належить на підставі договору дарування від 22.05.1992р., а тому вона була впевнена, що фактичний розподіл, який відбувся між нею та позивачем є правильним, а не той, який на тепер запропонований експертом.

Також вона зазначає про незрозумілість їй поділу будинку «Б» в окремий, в той час як він виділяється на Ѕ частку у праві спільної власності.

З цього приводу колегія встановила такі обставини.

Як вже встановлено вище, домоволодіння по вул. Одеській, 30 в м. Бердянську складається з двох окремих житлових будинків літ. «Б» та літ. «А», тому саме будинок літ. «Б» позивач просив виділити йому в натурі на його частку як головний об»єкт з приналежними до нього будівлями і спорудами.

Виділ частки в натурі є правом співвласника у відповідності до положень статті 364 ЦК України, якщо це є можливим та допускається згідно із законом. Таку можливість було встановлено висновком судової будівельно-технічної експертизи, зокрема, тому, що обидва будинку є окремими, мають окреме енергопостачання та розташовані на розмежованих між сторонами частинах спільної земельної ділянки.

У випадку виділу частки співвласника у натурі у відповідності до положень ст. 364 ЦК України суд не вирішує питання щодо іншого співвласника, оскільки заявлено саме про виділ частики одного із співвласників, а не про поділ майна, який врегульовано ст. 367 ЦК України.

Якщо такі вимоги відповідачу є незрозумілими, на що вказує ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі, то це не створює підстав для скасування рішення суду, який вирішив позов іншого співвласниками в межах заявлених ним вимог, які ґрунтуються на законі.

Отже, апеляційний суд дійшов висновки, що судом обґрунтовано були задоволені позовні вимоги про виділ частки позивача в натурі із спільного нерухомого майна з ОСОБА_2 та припинення права спільної власності з нею на це майно.

Відповідач не погоджується також з визначеним судом порядком користування земельною ділянкою, вказуючи, що на виділеній позивачу частині земельної ділянки знаходяться її багаторічні насадження.

Проте на зазначає, в якій частині виділеної в користування позивачу земельної ділянки та які саме багаторічні та цінні, на її думку, насадження знаходяться.

Не зміг відповісти на це запитання і представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4, зазначаючи про це суто декларативно. Також не зміг він відповісти на запитання, який з трьох варіантів порядку користування вважає за доцільне визначити відповідач.

Разом з тим, на призначенні судової земельно-технічної експертизи після роз»яснення такого права не наполягав, зазначаючи, що доручення від відповідача на заявлення експертизи на стадії апеляційного провадження не отримував.

Дослідивши ретельніше висновок судової будівельно-технічної експертизи № 209/218 від 23.03.2017р., колегія з»ясувала, що експертом пропонувались варіанти порядку користування земельною ділянкою з урахуванням часток сторін у праві власності та з урахуванням запропонованого раніше за висновком експертизи 2010/199 від 23.06.2016р. поділу домоволодіння, також з урахуванням державних будівельних, санітарних, пожежних норм, які регламентують проведення робіт з обслуговування і експлуатації житлових будинків, будівель і споруд, належної території та інженерних мереж та плодово-ягідних насаджень ( а.с. 103).

Обраний позивачем та визначений судом порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 1 не відрізняється кардинально від фактичного порядку користування, встановленого до цього самими сторонами із встановленням паркану по межі, а саме між стінами будинків літ. «Б» та літ. «А» та вздовж господарських будівель позивача. Та для забезпечення сторонам рівності площі земельних ділянок експертом було запропоновано розширення ділянки позивачу від кута сараю «М» до паркану № 4 на відстань до 3 метрів. В той час як повне збереження визначеного сторонами порядку користування призводило до зменшення земельної ділянки, яка приходиться на долю позивача у будівлях, на значну площу, як це слідує із запропонованого поділу у варіанті № 3 ( менше майже на 50 кв. м).

Іншої можливості якнайбільшого дотримання розміру площі, яка має бути виділена сторонам у земельній ділянці, з урахуванням конфігурації ділянки та її забудови, експертизою не запропоновано.

Тому колегія вважає, що судом обрано самий якнайкращий варіант визначення порядку користування земельною ділянкою між сторонами у справі, та підстав для скасування рішення в цій частині та відмови в позові не мається.

Стосовно упередженості експерта ОСОБА_6, якого обрано позивачем та який здійснив поділ за домовленістю із останнім у потрібний йому спосіб, то ці ствердження ні на чому не базуються, та є лише припущеннями відповідача, який не погоджується навіть не з висновком експерта, а взагалі з вимогами позивача, не бажаючи будь-якого поділу майна взагалі.

Натомість, суд, призначаючи експертизу, попередив експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову від виконання покладених на нього обов»язків. Проте відповідач не надала доказів тому, що експертом було порушено будь-які нормативні акти, у відповідності до яких проводилась експертиза, а також не зазначено, яким же висновком експерта порушуються її права з огляду на те, що експертом прийнято до уваги як фактичний порядок користування майном, так і земельною ділянкою, склавшийся між сторонами.

Зважаючи на вищенаведене, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому у відповідності до положень ст. 375 ЦПУ Країни вона підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суд без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 серпня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено 11 лютого 2018 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

ОСОБА_7