РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Безрук Т.В.,

при секретарі - Чемезовій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом. Вимоги мотивував тим, що 14.11.2014 він надав відповідачу ОСОБА_2 позику на суму 15000,00 гривень зі сплатою 4% за кожен місяць користування позикою, про що остання власноруч склала розписку. 03.12.2014 року відповідач повернула 5000,00 гривень та по липень 2015 своєчасно сплачувала проценти за користування позикою. 24.07.2015р. ОСОБА_2 взяла в борг ще 5000,00 гривень та власноручно зазначила в розписці, що загальна сума боргу складає 20000,00 гривень. З цього часу відповідач борг не повертає, проценти не сплачує. У звязку з викладеним позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача 20000,00 грн. боргу, з урахування індексу інфляції 11427,67 грн., проценти за користування кредитом 21600,00 грн., судовий збір в сумі 640,00 грн. та витрати на правничі послуги в сумі 500,00 грн.

У судове засідання позивач не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, на їхньому задоволенні в повному обсязі наполягав.

Відповідач у судове засідання не зявилася, надала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 14.11.2014 р. позивач надав відповідачу ОСОБА_2 позику на суму 15000,00 гривень зі сплатою 4% за кожен місяць користування позикою, про що остання власноруч склала розписку. 03.12.2014 року відповідач повернула 5000,00 гривень та по липень 2015 своєчасно сплачувала проценти за користування позикою. 24.07.2015р. ОСОБА_2 взяла в борг ще 5000,00 гривень та власноручно зазначила в розписці, що загальна сума боргу складає 20000,00 гривень. З цього часу відповідач борг не повертає, проценти не сплачує (а.с.5).

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позивач у серпні 2017 року звернувся до відподача з усною вимогою повернення боргу, однак грошові кошти до теперішнього часу не повернуті.

На підставі ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів ( суму позики)… Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей.

У відповідності з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Станом на 24.07.2015 року сума боргу складала 20000,00 гривень, що підтверджено відповідною розпискою. Таким чином, враховуючи визначений договором позики розмір процентів - 4% за кожен місяць користування, сума процентів за користування позикою станом на 15.11.2017 р., день звернення до суду, складає 21600,00 із розрахунку 20000 боргу*4%*27міс.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином підлягає стягненню з відповідача сума боргу, з урахування індексу інфляції 11427,67 грн., яка підтверджена розрахунком позивача, який перевірений судом та визнаний відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду в розмірі 640,00 гривень.

Крім того, ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, до яких відносяться згідно ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на наведені правові норми, враховуючи надані позивачем розрахунок розміру витрат на надання правничих послуг, квитанцію про оплату таких послуг, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 500,00 грн витрат на правничу допомогу, оскільки на думку суду саме такий розмір є співмірним із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та є пропорційним до задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 526, 553,554, 625, 1046, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики 20000,00 грн. з урахуванням індексу інфляції 11427,67 грн., проценти за користування позикою в сумі 21600,00 грн., а всього 53027,67 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Безрук