Постанова

Іменем України

01 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 711/10001/15-ц

провадження № 61-24577св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В.,Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Житлово-будівельний кооператив № 53,

особа, яка звернулась з апеляційною скаргою - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня

2016 року, у складі судді Степаненка О. М., та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2017 року, у складі колегії суддів:

Карпенко О. В., Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради (ухвалою Придніпровського міського суду

м. Черкаси від 28 січня 2016 року відповідача замінено на ОСОБА_5.), третя особа Житлово-будівельний кооператив № 53 (далі - ЖБК № 53), про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його колишня дружина - ОСОБА_11, єдиною спадкоємицею якої була їх спільна донька - ОСОБА_12, яка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована на день її смерті разом з матір'ю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 померла.

В установлений законом термін позивач, як батько та єдиний спадкоємець померлої ОСОБА_12 звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини - двокімнатної кооперативної квартири АДРЕСА_1.

Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. ОСОБА_11, як члену ЖБК № 53, надано квартиру, пайові внески нею було сплачено в повному обсязі, однак свідоцтво про право власності вона не отримала.

У зв'язку з наведеним позивач просив суд визнати за ним право власності у порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси

від 14 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2017 року, позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що оскільки померлою ОСОБА_11 повністю сплачено пайовий внесок, до складу спадщини після її смерті включається квартира АДРЕСА_1. Померла ОСОБА_12, будучи зареєстрованою та проживаючи з ОСОБА_11 за однією адресою, фактично прийняла спадщину. Позивач, який є спадкоємцем першої черги після смерті своєї доньки - ОСОБА_12, не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, що вказує на можливість задоволення його позовних вимог та визнання за ним права власності на спадкове майно.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі зазначає, що при ухваленні оскаржуваних рішень суди попередніх інстанцій залишили поза увагою той факт, що оскільки ОСОБА_11 останні півроку свого життя проживала разом з ОСОБА_6, вона є такою, що прийняла спадщину, у відповідності до положень частини третьої статті 1268 ЦК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направили.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Із установлених судом обставин справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла колишня дружина позивача - ОСОБА_11, внаслідок смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 зазначав, що їх спільна з ОСОБА_11 донька - ОСОБА_12 є такою, що прийняла спадщину у зв'язку з тим, що спільно проживала та була зареєстрована за однією адресою з її матір'ю. Позивач, як єдиний спадкоємець за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 доньки, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Отримавши відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього, ОСОБА_4 подано до суду даний позов.

Так, частиною третьою статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що згідно довідок № 2720 та № 2721 від 06 серпня 2015 року, виданих Придніпровським районним відділом в м. Черкаси Управління державної міграційної служби України в Черкаській області, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1. Виходячи з наведеного та враховуючи те, що ОСОБА_12,. проживаючи з ОСОБА_11 за однією адресою, із заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталась, суд дійшов вірного висновку що вона є такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_11

Оскаржуючи рішення місцевого суду в апеляційному порядку, ОСОБА_6 посилалась на порушення вказаним рішенням її права, як спадкоємця другої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті своєї тітки - ОСОБА_11, оскільки остання за півроку до своєї смерті проживала разом з нею.

Вказані аргументи, що аналогічні доводам апеляційної скарги, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Факт постійного проживання разом із спадкодавцем може підтверджуватися відміткою у паспорті спадкоємця про місце реєстрації особи. Заявником не заперечувався факт реєстрації місця проживання померлої ОСОБА_12 разом з її дочкою, та не доведено, що ОСОБА_12 змінила своє місце проживання у встановленому законом порядку.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, дотримуючись вимог цивільного процесуального законодавства, правильно визначився з характером спірних правовідносин, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів на спростування обставини спільного проживання та реєстрації ОСОБА_11 та ОСОБА_12, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Наведені в касаційній скарзі доводи, які зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки, колегією суддів відхиляються, оскільки судами правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська