АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1773/17 Номер провадження 22-ц/786/386/18Головуючий у 1-й інстанції Горошко А. М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

представник позивача - адвокат Хвостик Я.С.

переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2017 року, ухвалене суддею Горошко А.М., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_2 до Сумської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Сумської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Суми померла її тітка ОСОБА_5, яка на день смерті була зареєстрована у Сумському геріатричному пансіонаті для ветеранів війни та праці за адресою АДРЕСА_1. За життя 22 липня 2008 року вона склала заповіт, яким частину майна, а саме земельні ділянки (пай № 177 та пай № 176) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,900 га кожна, розташованих на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, що належали їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 21 травня 2002 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2003 року заповіла їй - ОСОБА_2 Отже, після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем вищевказаного майна за заповітом є вона, так як дітей у тітки не було, а чоловік, ОСОБА_6 помер у ІНФОРМАЦІЯ_5. Інших спадкоємців, які мають право на спадкове майно, немає. У період з січня 2010 року по лютий 2011 року ОСОБА_2 мешкала у с. М.Бобрик Лебединського району Сумської області разом з матір'ю ОСОБА_7, яка за станом здоров'я потребувала постійного догляду та допомоги, оскільки з січня 2010 року знаходилася на обліку в Будильській амбулаторії загальної практики сімейної медицини Лебединського району Сумської області з діагнозом хронічне порушення мозкового кровообігу ІІІ ступеня, тому через велику відстань між місцем фактичного проживання ОСОБА_2 і місцем знаходження спадкового майна, вона не знала про існування заповіту. Про існування заповіту вона дізналася від уповноваженого представника Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Для реалізації свого права за заповітом у липні 2017 року, вона, як спадкоємиця, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак їй було відмовлено через пропуск строку, встановленого ст. 1272 ЦК України. ОСОБА_2 вказує , що вона у період з липня 2010 року по лютий 2011 року, тобто в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини дбала про брата ОСОБА_8, який мешкав з матір'ю та через психічне захворювання потребував піклування, у зв'язку з чим у неї не було можливості приїхати в м. Суми, щоб подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк після смерті тітки ОСОБА_5, так і подати заяву поштою, оскільки захворювання рідних вимагали безперервного догляду. Просила суд визнати вказані поважними та такими, що створили їй перешкоди для своєчасного оформлення спадщини, просила суд визначити їй додатковий строк - два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті тітки ОСОБА_5, яка померта ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Суми.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Сумської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 яка в апеляційній скарзі зазначає, що підставою для оскарження рішення суду є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, а тому, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а саме визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що залишився після смерті тітки ОСОБА_5

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, вбачається, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 4).

22 липня 2008 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті вчинила заповіт, згідно якого земельну ділянку (пай № 177) площею 1,900 гектарів, розташовану на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку (пай № 176) площею 1,900 гектара, розташовану на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 3324 від 24.12.2003 року, належні їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, викладеного на бланку серії НОМЕР_2, виданого Мартинівською сільскою Радою народних депутатів Гадяцького району Полтавської області 21 травня 2002 року, на підставі розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 149 від 29 квітня 2002 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 198, заповіла ОСОБА_2, що підтверджується копією заповіту від 22.07.2008 року, посвідченого нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кушнір Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2811 (а.с. 5).

Даний заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 27.09.2017 року (а.с. 82).

Як вбачається з довідки комунальної установи Сумської обласної ради Сумського геріатричного пансіонату для ветеранів війни та праці № 07/541 від 10.07.2017 року та копії довідки комунальної установи Сумської обласної ради Сумського геріатричного пансіонату для ветеранів війни та праці № 07/946 від 28.07.2010 року підопічна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована 28.11.2007 року та проживала по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року за адресою АДРЕСА_1. Поховання ОСОБА_5 здійснив ОСОБА_10 - чоловік ОСОБА_2 (а.с. 84,85).

21 травня 2002 року на ім'я ОСОБА_5 видано державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, згідно якого їй передано у приватну власність земельну ділянку (пай № 177) площею 1,900 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мартинівської сільської ради, що підтверджується копією відповідного Державного акта (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про паво на спадщину за законом від 24.12.2003 року, виданого державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області Антоновою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3324, ОСОБА_5, як спадкоємцю майна ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, видано вищезазначене свідоцтво на земельну ділянку площею 1,900 га, переданої для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, розташованої на території Мартинівської сільської ради, що належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого Мартинівською сільської Радою 21 травня 2002 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 193 (а.с. 7).

20 липня 2017 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Л.П. відмовлено ОСОБА_2 у відкритті спадкової справи та оформлення спадкових прав на нерухоме майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 9).

З копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.07.2017 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась (а.с. 10).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 26.01.1951 року та копії свідоцтва про одруження від 09.05.1970 року вбачається, що ОСОБА_7 є матір'ю ОСОБА_2 (а.с. 15).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року та копії довідки про причину смерті до форми № 106/0 № 35 від 24.09.2012 року, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року у зв'язку з хронічним порушенням мозкового кровообігу ІІІ ступеня, церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією (а.с. 12,16).

Згідно копії довідки Будильської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Лебединського району Сумської області від 14.04.2017 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителька с. М.Бобрик, потребувала стороннього догляду з 08.01.2010 року по момент смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с. 11).

З копії акту підтвердження догляду за престарілим від 06.07.2017 року, виданого Московськобобрицькою сільською радою Лебединського району Сумської області вбачається, що ОСОБА_2 дійсно здійснювала догляд за своєю матір'ю, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, з січня 2010 року по 22 вересня 2012 року включно та поховала її (а.с. 14).

Згідно копії довідки серії А-12 № 140523, виданої Лебединським ВТК Сумської області 26.06.1968 року, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 є інвалідом ІІ групи з дитинства та є непрацездатним (а.с. 17). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.05.2013 року його визнано недієздатним, а його опікуном призначено ОСОБА_2 - рідну його сестру (а.с. 18).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що вказані нею причини пропуску звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не є поважними, крім цього, її необізнанність про наявність заповіту не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суд послався на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, проте залишив поза увагою правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 року у справі № 6-496цс17, згідно якої необізнанність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, належним чином місцевий суд не мотивував чому він відступив від цієї правової позиції.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є визначення позивачу додаткового строку для подання нею заяви нотаріусу про прийняття після смерті тітки спадщини, яка складається із двох земельних ділянок (паїв), які розташовані на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області.

Як вказує позивач, спадкоємці за законом після смерті тітки відсутні.

Згідно заповіту ОСОБА_5 заповідала вказані земельні ділянки (паї) ОСОБА_2

Колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, приходить до висновку про те, що позивач неправильно визначився з колом відповідачів, а саме беручи до увагу ту обставину, що спірне спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок (паїв) знаходяться на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, то за змістом ст. 1277 ЦК України уразі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно ст. 274 ЦПК України (у ред. 2003 р.), яка була чинна на час вирішення спору, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно ст. 277 ЦПК України (у ред. 2003 р.) справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов»язковою участю заявника та з обов»язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов»язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно ст. 278 ЦПК України (у ред. 2003 р.) суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Аналогічними за змістом є норми ст. ст. 334-338 ЦПК України (у ред. 2017 р.), які регулюють розгляд судом справ про визнання спадщини відумерлою.

Згідно ч.1,2,5 п. «в» ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі: в) прийняття спадщини або переходу в їхню власність земельних ділянок, визнаних судом відумерлою спадщиною.

З вищенаведеного слідує висновок про те, що оскільки земельні ділянки (паї), які є об»єктами нерухомого майна та безпосередньо знаходяться на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, тому у разі визнання їх відумерлими, до участі у такій категорії справ обов»язково залучаються органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Оскільки земельні ділянки (паї) знаходяться не за місцем відкриття спадщини - м.Суми, то обов»язковому залученню до участі у справі підлягала б Мартинівська сільська рада Гадяцького району Полтавської області, на території якої безпосередньо знаходяться земельні ділянки та якій за вимогами п. «в» ч.5 ст. 83 Земельного кодексу України, ст. 278 ЦПК України (у ред.2004 р.), ст.338 ЦПК України (у ред.2017 р.) слід їх передати. По справі вбачається цивільно-правова заінтересованість саме Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, на території якої знаходяться дані земельні ділянки.

Відповідач Сумська міська рада була притягнута до участі у справі та брала у ній участь як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У даній справі, предметом якої є визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини у вигляді двох земельних ділянок (паїв), які розташовані на території Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, Мартинівська сільська рада Гадяцького району Полтавської області не була залучена позивачем до участі у справі в якості належного відповідача, під час розгляду справи суд також не залучив її в якості співвідповідача.

Згідно ст. 33 ЦПК України (у ред. 2003 р.), яка була чинна на час вирішення справи місцевим судом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред»явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Виходячи з того, що по справі вказаний органмісцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, який є належним відповідачем у даному спорі, не був притягнутий до участі справі та не брав у ній участь, вимоги до нього позивачем не пред»являлися, тому колегія суддів позбавлена процесуальної можливості прийняти судове рішення по суті спору.

Оскільки відповідач Сумська міська рада у даній справі не є належним відповідачем із-за відсутності у нього цивільно- правової заінтересованості, що залишив поза увагою місцевий суд, то колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2017 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Сумської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2018 року.

С У Д Д І:

Дорош А.І. Лобов О.А. Триголов В.М.