Єдиний унікальний номер 227/3109/17 Номер провадження 22-ц/775/63/2018
Головуючий у 1 інстанції: Левченко А.М. Єдиний унікальний номер 227/3109/17
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/63/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу №227/3109/17

за заявою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, заінтересована особа: Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року про відмову в ухваленні додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Олександрівка Троїцького району Оренбурзької області Російської Федерації, громадянина України, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харцизьк Донецької області, Україна від інтоксикації. На час смерті ОСОБА_3 мешкав за місцем реєстрації: Україна, АДРЕСА_1.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2017 року заяву задоволено. Встановлено факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Олександрівка Троїцького району Оренбурзької області Російської Федерації, громадянина України, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харцизьк Донецької області, Україна.

09 жовтня 2017 року представник заявника звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вказати в резолютивній частині рішення: «На час смерті ОСОБА_3 проживав за місцем реєстрації: Україна, АДРЕСА_1». В обґрунтування заяви зазначив, що при зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини заявниці повідомили, що в резолютивній частині рішення від 27 вересня 2017 року відсутнє місце проживання померлого на час смерті, що позбавляє її належним чином оформити спадщину, але воно було вказане при наданні заяви про встановлення факту смерті.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд вказав, що місце мешкання померлого у заяві про встановлення факту смерті зазначено окремим абзацом, а тому, на думку суду, не відноситься до вимог. Цей висновок не відповідає дійсності та зроблений з порушенням вимог ст. 235 ЦПК України, якою визначено, що суд під час розгляду справ окремого провадження зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а з метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Суд ігнорував викладене у заяві та не з'ясував всіх обставин, а саме того, що у заяві вказано про встановлення факту смерті та місце проживання померлого, що відповідає Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та наказу Міністерства юстиції України №1269/5 від 24.07.2008р. про затвердження Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, п.2.2.3(б), щодо внесення запису у реєстрі про смерть, що повинен містити відомості про померлу особу, а саме про місце його проживання. Крім того, суд задовольнив вимоги, а тому повинен був ухвалити додаткове рішення стосовно викладеного у заяві про встановлення факту смерті.

В засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, від представника заявника та від заінтересованої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно із ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із справи вбачається, що у заяві про встановлення факту смерті представник ОСОБА_1 просив встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Олександрівка Троїцького району Оренбурзької області Російської Федерації, громадянина України, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харцизьк Донецької області, Україна від інтоксикації. На час смерті ОСОБА_3 мешкав за місцем реєстрації: Україна, АДРЕСА_1..

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 помер у м. Харцизьк Донецької області, 20 вересня 2017 року ОСОБА_1 отримала у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області свідоцтво про смерть чоловіка, яке не створює правових наслідків, оскільки видане органом, створеним у порядку, не передбаченому законом.

Встановлення факту смерті чоловіка необхідно заявнику для державної реєстрації смерті державним органом влади та подальшого отримання законного свідоцтва про смерть з внесенням його до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та для безперешкодного використання свідоцтва про смерть, яке буде створювати правові наслідки.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2017 року заява задоволена та встановлено факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Олександрівка Троїцького району Оренбурзької області Російської Федерації, громадянина України, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харцизьк Донецької області, Україна.

09 жовтня 2017 року представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просив вказати у резолютивній частині рішення місце проживання ОСОБА_3 на час його смерті, а саме «На час смерті ОСОБА_3 проживав за місцем реєстрації: Україна, АДРЕСА_1». Посилався на те, що при зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадщини заявниці повідомили, що у резолютивній частині рішення відсутнє місце проживання померлого на час смерті, що позбавляє її можливості належним чином оформити спадщину, у той час як місце проживання померлого було вказане у заяві про встановлення факту смерті.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд виходив із того, що у прохальній частині заяви про встановлення факту смерті речення про адресу місця проживання померлого зазначене окремим абзацом, тобто це речення не є вимогою, пред'явленою до розгляду судом. Суд також зазначив, що встановлення факту проживання особи у певному місці на момент своєї смерті є іншим юридичним фактом, який підлягає встановленню у порядку окремого провадження та заявник не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про встановлення іншого факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З вказаним висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам процесуального закону.

Згідно ч.1 ст. 220 ЦПК України ( в редакції на час розгляду питання судом першої інстанції) суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Із резолютивної частини заяви про встановлення факту смерті вбачається, що заявник просив встановити факт смерті ОСОБА_3 та зазначив дату і місце народження померлого, його громадянство, дату і місце смерті, причину смерті та адресу місця проживання померлого на час смерті.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року №2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з підпунктом «ґ» пункту 1 глави 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5) підставою для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Пунктом 2.2.3 Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 р.

за № 691/15382 визначено, що запис у Реєстрі про смерть містить, зокрема, відомості про померлу особу: прізвище, власне ім'я, по батькові; стать; громадянство; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); дата смерті (число, місяць, рік); вік; місце смерті (держава, область, район, місто/селище(село)); причина смерті; дата народження; місце народження (держава, область, район, місто/селище(село)); місце проживання (держава, область, район, місто/селище(село), вулиця, будинок, квартира); відомості про документи, що підтверджують факт смерті (назва документа, номер, ким виданий, дата видачі).

Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають органи, які реєструють такі факти, а є лише підставою для їх одержання.

Оскільки заявником у заяві про встановлення факту смерті ОСОБА_3 були зазначені відомості про померлу особу, у тому числі про місце проживання із зазначенням держави, області, міста, вулиці, будинку, квартири, суд безпідставно прийшов до висновку при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення про те, що вимога про встановлення факту смерті ОСОБА_3, який проживав за вказаною адресою, не заявлена, а також про необхідність встановлення іншого юридичного факту.

Також на підтвердження заявленого факту подавались докази, зокрема, копія паспорта ОСОБА_3, копія лікарського свідоцтва про смерть, у якому зазначено місце проживання та місце смерті.

За вказаних обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 379 ч.1 п. п.3, 4, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2018 року.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

Г.Г. Новосьолова