Справа № 739/1949/17
Провадження № 2/739/41/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2018 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я,

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області та ОСОБА_3 (далі - відповідачі) про визнання незаконними та скасування рішень міської ради №440 та №441 від 13 вересня 2017 року про відмову їй та її дітям в передачі у власність земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,10 га, розташованої по АДРЕСА_1 і про передачу вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_3, а також про скасування державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку.

Свою позовну заяву мотивує тим, що у 1978 році ОСОБА_3 придбав будинок площею 9,8 м.кв., розташований на вказаній земельній ділянці. З 1982 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 і постійно користується даною земельною ділянкою, так само, як і їхні спільні з відповідачем діти. При цьому зазначений вище будинок було знесено, а на земельній ділянці збудовано новий будинок та господарські будівлі, що мають статус самочинного будівництва. У зв'язку з тривалим, понад п'ятнадцять років, користуванням вказаною вище земельною ділянкою, посилаючись на положення статті 119 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), вона та їхні спільні з відповідачем діти звернулися до Новгород-Сіверської міської ради із заявою про передачу їм цієї земельної ділянки у власність. Водночас з аналогічною заявою до міської ради звернувся і відповідач. За результатами розгляду вказаних заяв рішенням міської ради №440 їй та її дітям у передачі вказаної земельної ділянки у власність було відмовлено, при цьому рішенням цієї ж ради №441 зазначена земельна ділянка передана у власність відповідача ОСОБА_3 З прийнятими рішеннями позивачка не погоджується та вважає, що вона та її діти вправі набути право власності на вказану земельну ділянку відповідно до статті 119 ЗК України.

Новгород-Сіверською міською радою Чернігівської області подано відзив на позов з якого вбачається, що позовні вимоги міською радою не визнаються, у відзиві зазначається, що згідно статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, можуть звернутися до відповідної ради з клопотанням про передачу такої земельної ділянки у власність. При цьому порядок надання земельних ділянок визначений статтею 118 ЗК України. Рішенням міської ради №266 від 24 грудня 2016 року позивачці та її дітям разом, на рівні з відповідачем ОСОБА_3, було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1. Водночас, рішенням суду від 29 травня 2017 року вказане рішення міської ради щодо позивачки та її дітей було скасовано, у зв'язку з чим умови передачі земельної ділянки останнім у власність не були дотримані, що й стало підставою для ухвалення оспорюваного рішення міської ради №440 про відмову в передачі земельної ділянки.

Відповідачем ОСОБА_3 також подано відзив з якого вбачається, що позовні вимоги ним теж не визнаються, відповідач зазначає, що він є єдиним власником нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1, у зв'язку з чим позивачка не має права претендувати на цю земельну ділянку, оскільки не має права власності на будівлі, розташовані на ній.

Позивачкою подано відповідь на відзиви в якій вказується, що придбаний у 1978 р. відповідачем ОСОБА_3 будинок по АДРЕСА_1 свого часу було знесено, при цьому на земельній ділянці за вказаною вище адресою збудований новий житловий будинок, що є самочинним будівництвом, яким, крім відповідачка, користувалася також вона та їхні спільні діти. У зв'язку з цим вони мають рівні права з позивачем на отримання у приватну власність вказаної земельної ділянки. Однак дане право порушене оспорюваними рішеннями міської ради.

Новгород-Сіверською міською радою на відповідь на відзив подано заперечення згідно яких рішення щодо приватизації земельної ділянки відповідно до статті 118 ЗК України приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. При цьому відсутність дозволу на виготовлення документів із землеустрою унеможливлює подання заявником вказаних документів та передачу у його власність відповідної земельної ділянки.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити його повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, при цьому пояснили, що у 1978 році відповідач ОСОБА_3 придбав будинок по АДРЕСА_1. У 1982 році між позивачкою та вказаним відповідачем було укладено шлюб в якому у них народилося двоє дітей. Згодом вказаний будинок було знесено, у зв'язку з чим використання відповідачем ОСОБА_3 зазначеної земельної ділянки стало незаконним. Потім на цій земельній ділянці було збудовано новий житловий будинок та господарські будівлі, які є самочинним будівництвом. У зв'язку з тривалим користуванням зазначеною вище земельною ділянкою понад 15 років як позивачка, так і відповідач та їхні спільні діти мають право на отримання даної земельної ділянки у власність, у зв'язку з чим всі вони звернулися до Новгород-Сіверської міської ради з відповідними заявами про надання дозволу на розроблення технічної документації. Рішенням міської ради такі дозволи були надані, однак у подальшому відповідне рішення міської ради щодо надання дозволів позивачці та її дітям постановою суду було скасовано. Незважаючи на це оспорювані рішення міської ради, на думку позивачки та її представника, є незаконним.

Представник відповідача - Новгород-Сіверської міської ради у судовому засіданні висловився проти задоволення позову з підстав, викладених у його відзиві та запереченнях.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні висловився проти задоволення позову з підстав, викладених у його відзиві та пояснив, що дійсно у 1978 році ним було придбано житловий будинок по АДРЕСА_1, у зв'язку з чим він правомірно користувався земельною ділянкою за вказаною вище адресою. У подальшому на земельній ділянці за цією ж адресою було збудовано новий будинок, який є самочинним будівництво, водночас раніше придбаний будинок не був знесений, а був перебудований в літню кухню. У 2016 році на підставі рішення Новгород-Сіверської міської ради ним було розроблено технічну документацію на вказану вище земельну ділянку після чого остання передана у його власність. Відповідач зазначив, що він є єдиним законним власником майна, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1, а відповідачка, яка є його колишньою дружиною, не має жодного права на цю земельну ділянку, зокрема й за набувальною давністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 06 липня 1978 року відповідач ОСОБА_3 придбав за договором купівлі - продажу у ОСОБА_5 належний останній житловий будинок площею 9,8 м. кв., розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25, 26, 59).

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2016 року, винесеним у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, яке набрало законної сили, встановлено, що у 1979 році за адресою: АДРЕСА_1, поряд з придбаним житловим будинок, відповідач ОСОБА_3 розпочав будівництво нового житлового будинку, яке завершено у 1985 році. 15 травня 1982 року позивачка та відповідач одружилися. У подальшому в них народилося двоє дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Також судом встановлено, що за вказаною вище адресою зареєстрований лише житловий будинок, який був придбаний відповідачем ОСОБА_3 у ОСОБА_5, водночас будинок, будівництво якого було завершено у 1985 році, не зареєстрований. В порушення чинного на той час законодавства будівництво даного будинку здійснювалося без встановленого дозволу, належно затвердженого проекту, він не приймався в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, у зв'язку з чим даний будинок є самочинним будівництвом.

Зазначені обставини, встановлені відносно позивачки та відповідача рішенням суду у справі, в якій вони брали участь, відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Рішенням Новгород-Сіверської міської ради №144 від 02 червня 2016 року відповідачу ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 24).

21 липня 2016 року позивачка та її діти ОСОБА_6 і ОСОБА_7 звернулися до Новгород-Сіверської міської ради із заявою про внесення змін до рішення ради №144 та поширення на них дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с.73).

Рішенням Новгород-Сіверської міської ради №266 від 24 грудня 2016 року було внесено зміни до рішення ради від 02 червня 2016 року та надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1, крім ОСОБА_3, також ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 42).

Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 травня 2017 року, яка залишена без змін судом апеляційної інстанції, рішення Новгород-Сіверської міської ради №266 від 24 грудня 2016 року скасовано (а.с. 44-46).

У зв'язку з цим, рішенням Новгород-Сіверської міської ради №440 від 13 вересня 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відмовлено у передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання рішення міської ради №144 відповідачем ОСОБА_3 у 2016 році розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 22-27).

Рішенням Новгород-Сіверської міської ради №441 від 13 вересня 2017 року затверджено вказану вище технічну документацію із землеустрою та безкоштовно передано відповідачу ОСОБА_3 у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Згідно статті 119 ЗК України, на положення якої посилається позивачка, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зі змісту наведеного вище законодавчого положення висновується, що набуття особою права власності на земельну ділянку за набувальною давністю можливе за наявності таких умов: особа добросовісно, відкрито і безперервно користується земельною ділянкою; таке користування здійснюється не менше, ніж 15 років; у особи відсутні документи, які свідчать про наявність у неї будь-яких прав на цю земельну ділянку. Лише наявність всі вказаних вище умов породжує у громадянина право на звернення до уповноваженого органу з клопотанням про передачу відповідної земельної ділянки у власність або надання у користування.

Як з'ясовано в ході судового розгляду земельна ділянка по АДРЕСА_1 з 1978 року на законних підставах перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_3 згідно договору купівлі - продажу від 06 липня 1978 року, відповідно до якого останній придбав у ОСОБА_5 будинок житловою площею 9,8 м.кв., розташований на цій земельній ділянці.

У подальшому відповідач ОСОБА_3 уклав шлюб з позивачкою, у зв'язку з чим у остання, як член сім'ї відповідача ОСОБА_3, також на законних підставах користувалася вказаною вище земельною ділянкою.

Доводи позивачки та її представника про те, що придбаний відповідачем ОСОБА_3 житловий будинок площею 9,8 м.кв. по АДРЕСА_1 було знесено і користування відповідачем земельною ділянкою, розташованою за вказаною вище адресою, стало незаконним, жодними належними доказами не підтверджені, сам відповідач ОСОБА_3 це заперечив, зазначивши, що вказаний будинок було реконструйовано в літню кухню.

Також суд враховує, що рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2016 року встановлено, що житловий будинок, який був придбаний відповідачем ОСОБА_3 у ОСОБА_5, зареєстрований і значиться як власність відповідача ОСОБА_3

Все викладене вище свідчить про законність прийнятих Новгород-Сіверською міською радою рішень щодо передачі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1, у власність відповідача ОСОБА_3, як єдиного власника нерухомого майна, розташованого на вказаній земельній ділянці, та про відмову в передачі цієї ж земельної ділянки позивачці і її спільним з відповідачем дітям. У зв'язку з цим законною є також державна реєстрація права власності на вказаному земельну ділянку за відповідачем ОСОБА_3

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтею 119 Земельного кодексу України, статтями 76-81, 83, 258-259, 263-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання незаконними та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 23 лютого 2018 року.