Суддя Черняк В. Г.
Справа № 644/6260/16-ц
Провадження № 2/644/192/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року м. Харків.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Черняка В.Г.,

секретаря судових засідань - Красовської К.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представників відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради - Кухти О.Г.,

законного представника малолітньої особи ОСОБА_8 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, законний представник малолітньої ОСОБА_8 - ОСОБА_4 - про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна, набутого за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу спільним майном, визнання права власності на частку у спільному майні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна, набутого за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу спільним майном, визнання права власності на частку у спільному майні.

21.03.2017 року позивачем ОСОБА_2 було уточнено позовні вимоги, згідно з якими позивач просить суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю та перебування у фактичних шлюбних відносинах і ведення спільного господарства між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу в період з 2006 по 2011 рік; визнати нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, спільним майном, набутим за час фактичних шлюбних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_4; визнати право власності на 1/2 частку у спільному майні, що нажито за час фактичних шлюбних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а саме квартири квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_2.

В процесі судового розгляду до участі у справі залучено у якості третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, також залучено законного представника малолітньої ОСОБА_8 - ОСОБА_4.

В обгрунтування вимог за позовом позивач зазначає, що в період з 2006 року по 2011 рік він з відповідачем ОСОБА_4 перебував у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. За час спільного проживання сторін та перебування у фактичних шлюбних відносинах, була придбана квартира АДРЕСА_2. Квартира була придбана у 2008 році за Договором про дольову участь у будівництві. На виконання умов договору було внесено 100% оплати вартості квартири в розмірі 60000 доларів США. Грошові кошти, що внесені на оплату вартості квартири були спільно нажитими, в процесі перебування у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач на момент придбання квартири не мала відповідного доходу для придбання житла. Після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію, право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_4 Таке рішення було прийнято у зв'язку з тим, що позивач мав кредитні зобов'язання перед банком, а тому не хотів реєструвати право власності на свої ім'я.

Позивач та його представник в судовому засідання позов підтримали, просили його задовольнити, надали суду пояснення по суті позову.

Відповідач в судовому засіданні позов в частині встановлення факту проживання однією сім'єю в період з 2006 року по 2011 рік з відповідачем - визнала. Позов в іншій частині позовних вимог відповідач та її представники в судовому засідання не визнали, просили суд в задоволенні позову в цій частині відмовити, та надали суду заперечення згідно яких, спірна квартира придбана на кошти відповідача ОСОБА_4, які відповідачу надала мати після продажу двох кімнат у гуртожитку. Тобто квартира АДРЕСА_2 придбана за особисті кошти відповідача, які вона отримала від своєї матері. Окрім того, відповідач зазначає, що власником квартири вона стала 02.12.2013 року, отже тільки через два роки після припинення проживання однією сім'єю з ОСОБА_2

Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Кухта О.Г., просила вирішити позов в інтересах дитини.

ОСОБА_4 як законний представник малолітньої особи ОСОБА_8, позов в частині встановлення факту проживання однією сім'ю визнала, в іншій частині - заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, заслухавши показання свідків, перевіривши матеріали цивільної справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно позовної заяви та пояснень позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 спільно проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 2006 по 2011 рік, вели спільне господарство, перебували у фактичних шлюбних відносинах.

Згідно ч. 2 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Позов в частині встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 2006 по 2011 рік - відповідач ОСОБА_4 визнала під час судового розгляду беззаперечно.

Отже, суд вважає факт спільного проживання в період з 2006 по 2011 рік однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 доведеним та таким, що не підлягає доказуванню.

Згідно положень ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 в частині вимоги про встановлення факту проживання сторін по справі однією сім'єю без реєстрації шлюбу підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 29.05.2008 року між СТ «ЖБК «АВАНТАЖ» та ОСОБА_4, був укладений договір № 5-161/К69 асоційованого членства у споживчому товаристві. 24.12.2008 року укладено додаткову угоду № 1 до договору асоційованого членства у споживчому товаристві № 5-161/К69 від 29.05.2008 року, згідно яких ОСОБА_4 приймає участь у діяльності товариства, сплачує визначену долю, а товариство надає ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3

Під час здачі будинку до експлуатації, нумерація будинку змінилась з АДРЕСА_4 Дані обставини сторонами по справі не заперечувались.

В подальшому за договором дарування квартири від 05.11.2015 року ОСОБА_4 передала квартиру АДРЕСА_5 у власність своїй малолітній дочці ОСОБА_8

Згідно ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 СК України, на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

В правових позиціях постанови Верховного Суду України від 08 червня 2016 року № 6-2253цс15 визначено, що згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, що проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Посилання відповідача на те, що право власності на спірну квартиру було зареєстровано за нею у 2013 році, тобто через два роки після припинення сімейних відносин зі ОСОБА_2, а тому дане майно не може бути об'єктом їх спільної сумісної власності, спростовуються наданою суду копією довідки СП «ЖБК «АВАНТАЖ» за якою повна вартість квартири за умовами договору № 5-161/К69 асоційованого членства у споживчому товаристві була сплачена у жовтні 2008 року.

Отже, оскільки виплати на придбання спірної квартири були здійснені у період перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах, то таке майно, а саме спірна квартира визнається судом спільним майном набутим за час проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В заперечення вимоги за позовом про визнання квартири АДРЕСА_1, спільним майном, набутим за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в період з 2006 по 2011 рік відповідачем зазначено на обставини придбання квартири не за спільні кошти, а за кошти надані їй за життя її матір'ю, які остання отримала від продажу своєї нерухомості в 2008 році.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, про те, що спірна квартира була придбана саме за кошти, які вона отримала від матері.

Сам факт продажу нерухомості матір'ю відповідача в квітні 2008 року (договір а.с.80 т.2) не є належним доказом того, що саме за ці кошти і була придбала спірна квартира. Окрім того суд зважує і на те, що продавцями квартири в цей період часу була не тільки мати відповідачки по справі.

Згідно довідки СП «ЖБК «АВАНТАЖ» (а.с.3 т.2) вартість квартири за умовами договору № 5-161/К69 асоційованого членства у споживчому товаристві сплачувалась різними сумами в період з 30.05.2008 року і до жовтня 2008 року в загальній сумі 297 400 гривень. За актом від 26.07.2012 року (а.с.89 т.2) квартира за зазначеним договором № 5-161/К69 асоційованого членства у споживчому товаристві була передана ОСОБА_10 для оформлення правовстановлюючих документів - реєстрації права власності.

Показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11 суд не приймає як допустимий доказ, оскільки їх показання ґрунтуються на повідомленнях інших осіб - а саме матері відповідача - ОСОБА_12, яка померла у 2015 році.

Отже, відповідач не підтвердила належними та допустимими доказами факт придбання спірної квартири в період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з позивачем по справі саме за її особисті кошти.

Позивачем же надано суду виписки з банку про те, що він мав дохід до та в період виплат сум внесків за договором асоційованого членства 29.05.2008 року укладеного між СТ «ЖСК «АВАНТАЖ» та ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже вимога за позовом про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, як спільного майна набутого за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 - суд вважає такою, що підлягає задоволенню.

За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позов про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна, набутого за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу спільним майном, визнання права власності на частку у спільному майні, обгрунтований та підлягає задоволенню..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 82, 141, 206, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 70, 74 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_6 до ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_3), третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (ідентифікаційний код 26489104, місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, 55), законний представник малолітньої ОСОБА_8 - ОСОБА_4 - про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна, набутого за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу спільним майном, визнання права власності на частку у спільному майні - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 2006 по 2011 рік.

Визнати нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, спільним майном, набутим за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в період з 2006 по 2011 рік.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, як спільного майна набутого за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2326,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Харківської області, враховуючи п. 15.5. Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25 січня 2018 року.

Головуючий - суддя: В. Г. Черняк