Справа № 464/5989/17
пр.№ 2/464/159/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26.01.2018 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, м.Львів, вул.Вернадського, 28/67) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, м.Львів, пр.Червоної Калини, 44/130), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_3, м.Львів, пр.Червоної Калини, 44/130), третя особа Шоста Львівська державна нотаріальна контора (ідентифікаційний код юридичної особи 26307243, м.Львів, пр. Червоної Калини, 109) про визначення частки у квартирі та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 08.09.2017 р. звернулась в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою від 25.09.2017 р. відкрито провадження у справі.

04.12.2017 р. позивач ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог та просить визначити та визнати за померлою 12.05.2017 року ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, що була отримана нею у власність в процесі приватизації згідно розпорядження Сихівської районної адміністрації №942 від 13.11.2003 р. та свідоцтва про право власності від 13.11.2003 р. №С-01608.

В обґрунтування позову покликається на те, що її бабця ОСОБА_4, яка померла 12.05.2017 р., заповіла їй все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось. ОСОБА_4 була співвласником квартири АДРЕСА_1, однак частки співвласників не були визначеними, а відтак виникають труднощі при прийнятті спадщини. Померлій ОСОБА_4 належала 1/3 частини квартири, яка складається з 1/4 частини спадкодавця, що була нею отримана у власність в процесі приватизації у 2003 році та 1/12 частини спадкодавця, що була нею успадкована після смерті ОСОБА_5 (співвласника квартири). Таким чином, на даний час підлягає визначенню та визнанню за померлою ОСОБА_4 право власності на 1/4 частини квартири, оскільки у 2003 році квартира була приватизована чотирма співвласниками у спільну сумісну власність.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, 04.12.2017 р. подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомили та не подали до суду відзив на позовну заяву.

Представник третьої особи Шостої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. 26.12.2017 р. на адресу суду надійшов лист від державного нотаріуса Шостої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, в якому остання просить розглядати справу у відсутності представника третьої особи, у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про право власності №С-01608 від 13.11.2003 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2349887 (а.с.4-5, 6).

12 травня 2017 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на частку квартири АДРЕСА_3 (а.с.11 копія свідоцтва про смерть).

Частка у праві спільної сумісної власності, згідно із вимогами ч. 1 ст. 1226 ЦК України, спадкується на загальних підставах.

Згідно із ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності . У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У відповідності до положень пункту 12 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними.

Згідно розяснень, наданих Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до листа державного нотаріуса Шостої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 19.12.2017 р., у вказаній конторі заведена спадкова справа №242/2017 після смерті ОСОБА_4, померлої 12.05.2017 р. Спадкоємцем за заповітом є внучка спадкодавця ОСОБА_1, спадкоємців до обовязкової частки немає (а.с.63).

У звязку із невизначеністю часток у спільній сумісній власності співвласників квартири АДРЕСА_1, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приватизували спірну квартиру у 2003 році у відповідності до розпорядження Сихівської районної адміністрації №942 від 13 листопада 2003 року, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено жодних угод відносно власності на квартиру, а тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що померлій ОСОБА_4 (на момент її смерті) належала 1/4 ідеальної частини квартири АДРЕСА_2, а відтак позовні вимоги в частині визначення частки у спільній сумісній власності слід задовольнити.

Позовна вимога щодо визнання права власності ОСОБА_4 на 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 не підлягає задоволенню, оскільки її право власності не є припиненим та не оспорюється учасниками справи.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263 265, 280 289 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, м.Львів, вул.Вернадського, 28/67) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, м.Львів, пр.Червоної Калини, 44/130), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_3, м.Львів, пр.Червоної Калини, 44/130), третя особа Шоста Львівська державна нотаріальна контора (ідентифікаційний код юридичної особи 26307243, м.Львів, пр. Червоної Калини, 109) про визначення частки у квартирі та визнання права власності - задовольнити частково.

Визначити за ОСОБА_4, яка померла 12 травня 2017 року, 1/4 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Ю. Теслюк