АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1689/18 Головуючий 1-ї інстанції - Горбунова Я.М.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

12 лютого 2018 року м. Харків

Суддя судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області Котелевець А.В., розглянувши в порядку підготовки до апеляційного розгляду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору та визнання права власності за апеляційною скаргою Харківської міської ради на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2017 року,

у с т а н о в и в:

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

На зазначене заочне рішення суду першої інстанції 29 січня 2018 року Харківська міська рада подала апеляційну скаргу.

Ухвалою судді судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2017 року дану цивільну справу було витребувано із Московського районного суду м. Харкова.

08 лютого 2018 року справа надійшла до суду апеляційної інстанції та передана судді - доповідачу.

Разом з апеляційною скаргою подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, в обґрунтування якого вказано, що Харківська міська рада є бюджетною установою, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України та має змогу сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги лише після надходження відповідних коштів з бюджету міста на дані потреби.

Клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) встановлено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

В пункті 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі - Пленум № 10) роз'яснено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто, фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону № 3674-VI).

Пунктом 1.1.2 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI, в редакції, чинній на час подання позову, було передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог. При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами (абзац 2 пункту13 Пленуму № 10).

Позов ОСОБА_2 містить дві майнові вимоги: визнання права власності на нежитлову будівлю та визнання права власності на квартиру. Отже, судовий збір мав сплачуватися за кожну майнову вимогу з урахуванням пункту 1.1.2 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI.

Відповідно до пункту 16 Пленуму № 10 розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами.

Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Оскільки матеріали справи не містять жодної оцінки спірного нерухомого майна, визначити його дійсну вартість неможливо, тому вважаю, за необхідне встановити мінімальну ставку судового збору за вимоги майнового характеру з подальшим стягнення недоплаченого суми.

Також, позов містить одну вимогу немайнового характеру - розірвати Договір дольової участі у будівництві.

Пунктом 1.2.2 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI, в редакції, чинній на час подання позову, було передбачено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною 3 статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру (пункт 12 Пленуму № 10).

Відповідно до пункту 1.6 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI, за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Судовий збір по вказаній справі при поданні апеляційної скарги становить 2880 грн., виходячи з наступного розрахунку:

- 1280 грн. (ставка судового збору за позовні вимоги майнового характеру) *150% = 1920 грн.;

- 640 грн. (ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру) * 150% = 960 грн.;

- 1920 грн. + 960 грн. = 2880 грн.

Реквізити рахунку для сплати судового збору:

розрахунковий рахунок: 0011;

отримувач: УДКСУ у Основ'янському районі м. Харкова Харківської області;

код отримувача: 37999628;

банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області;

код банку отримувача: 851011;

код суду: 02894131;

код бюджетної класифікації: 22030101;

призначення платежу: «Судовий збір за позовом ________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), апеляційний суд Харківської області (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа)».

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичної особи) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга вищевказаним вимогам не відповідає.

Також, до апеляційної скарги необхідно додати копії скарги з усуненими недоліками та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі (пункт 2 частини 4 статті 356 ЦПК України).

Згідно з частиною 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, а також у разі несплати суми судового збору, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням апелянту строку для сплати судового збору, подання оригіналу платіжного доручення та виконання вимог статті 356 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 356, 357, пунктом 11 статті 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, Законом України "Про судовий збір", суддя

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання Харківської міської ради про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Харківської міської ради на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2017 року - залишити без руху, надавши строк для сплати судового збору, подання оригіналу платіжного доручення та виконання вимог статті 356 ЦПК України протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали, роз'яснивши, що у разі невиконання у встановлений строк вищевказаних вимог апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області А.В. Котелевець