АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/444/18 Справа № 175/5551/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро»

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислова компанія «ОліЕкс» про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро», треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю торгово-промислова компанія «ОліЕкс», про захист прав споживача шляхом розірвання договору про надання кредитної лінії,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 квітня 2007 року між ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання кредитної лінії № 050407, відповідно до якого банк надав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 4000000,00 грн., а ОСОБА_3 зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ОСОБА_2 згідно з п.1.5 Кредитного договору та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором ( п. 1.1. Кредитного договору). Виконання зобовязань по кредитному договору було забезпечено шляхом укладання договорів поруки №050407-П від 05.04.2007 року між банком та ОСОБА_4 і №261207-П від 26.12.2007 року між банком та ТОВ ТПК «ОліЕкс».

У подальшому, між ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» та ОСОБА_3 було укладено ряд договорів про зміну Кредитного договору, а саме: Додаткова угода №1 від 26.12.2007 року до Кредитного договору, Додаткова угода №1 від 14.02.2008 року до Кредитного договору, Додатковий договір №2 від 31.10.2008 року до Кредитного договору, Договір №3 від 17.05.2011 року про зміну Кредитного договору, Договір №4 від 03.04.2012 року про зміну Кредитного договору, яким було викладено Кредитний договір в новій редакції. Останні зміни до Кредитного договору було внесено Договором №4 від 03.04.2012 року про зміну Кредитного договору. Боржник належним чином не виконувала умови договору, в звязку з чим станом на 05.05.2014 року утворилась заборгованість, яку позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно, в сумі 7 426 008 грн. 36 коп. у тому числі: сума несплаченої частки кредиту 3 999 302 грн. 81 коп.; сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами 2 396 476 грн. 45 коп.; сума пені за несвоєчасне погашення часток кредиту 418 919 грн. 68 коп.; сума пені за несвоєчасне погашення нарахованих процентів 210 348 грн. 63 коп.; сума інфляції заборгованості за користування кредитами 165 201 грн. 20 коп.; 3 % річних за несвоєчасну сплату кредиту 106 899 грн. 85 коп.; сума інфляції заборгованості за нарахованими відсотками 78 882 грн. 27 коп.; 3 % річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків 49 977 грн. 48 коп..

Не погодившись з позовними вимогами банку, ОСОБА_3 звернулась з зустрічним позовом, уточнивши який, просила суд розірвати Договір про надання кредитної лінії № 050407 від 05.04.2007 року, посилаючись на те, що банком, в порушення ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», не було повідомлено позичальника у письмовій формі про умови надання кредиту, не надано в повному обсязі інформації про умови кредитування як того вимагає закон.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислова компанія «ОліЕкс» про стягнення заборгованості - відмовлено у повному обсязі.

Уточнену зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро», треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю торгово-промислова компанія «ОліЕкс» про захист прав споживача шляхом розірвання Договору про надання кредитної лінії, - задоволено у повному обсязі.

Захищено право ОСОБА_3 як споживача шляхом розірвання Договору про надання кредитної лінії №050407 від 05 квітня 2007 року, укладеного 05 квітня 2007 року між ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» та ОСОБА_3.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Вислухавши представника ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 квітня 2007 року між ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» та ОСОБА_3 укладено договір про надання кредитної лінії № 050407, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 4 000 000 грн., а ОСОБА_3 зобовязалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом згідно із п. 1.5 кредитного договору та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (п. 1.1 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.3, 1.4 кредитного договору, кредит надається на споживчі цілі у вигляді поновлюваної кредитної лінії траншами: перший транш у розмірі не більш 3000000 грн. після настання умов, передбачених п. 2.1 даного договору; другий та наступний транші у розмірі, що визначається, як різниця між розміром фактично виданих кредитних коштів та розміром кредиту після настання/дотримання умов, передбачених п. 4.4 даного договору.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору плата за користування одержаним кредитом встановлюється у розмірі 22 % річних, а у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом або часткою кредиту в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту і до дня фактичного повернення кредиту позичальником, встановлюється в розмірі 44 % річних.

Згідно із п. 9.1 кредитного договору, даний договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 04 квітня 2012 року.

У подальшому, між ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» та ОСОБА_3 було укладено ряд договорів про зміну кредитного договору, а саме: додаткова угода від 26 грудня 2007 року № 1 до кредитного договору, додаткова угода від 14 лютого 2008 року №1 до кредитного договору, додатковий договір від 31 жовтня 2008 року № 2 до кредитного договору, договір від 17 травня 2011 року № 3 про зміну кредитного договору, договір від 03 квітня 2012 року № 4 про зміну кредитного договору, яким було викладено кредитний договір в новій редакції.

Останні зміни до кредитного договору було внесено договором від 03 квітня 2012 року № 4 про зміну кредитного договору.

Згідно із п. 9.1 договору № 4 про зміну договору про надання кредитної лінії від 05 квітня 2007 року № 050407 даний договір та всі договори про зміну до нього набирають чинності з дати його підписання та діє до 30 листопада 2013 року.

Згідно із п. 1.1 договору від 03 квітня 2012 року № 4 про зміну кредитного договору, банк надав позичальнику відкличну непоновлювану кредитну лінію в сумі 4000000 грн. на споживчі цілі.

Плата за користування одержаним кредитом встановлюється у розмірі 24 % річних, у разі порушення пункту 4.3 кредитного договору, плата за користування одержаним кредитом у період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту і до дня фактичного повернення кредиту позичальником, встановлюється у розмірі 48 % річних (п. п. 1.3, 1.4 кредитного договору).

Відповідно до п. п. 4.3, 9.1 кредитного договору, він набирає чинності з дати його підписання та діє до 30 листопада 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» та задовольняючи зустрічні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.11,15,19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.215,230,236 ЦК України, виходив з того, що банком надано споживачу недостовірну та неповну інформацію про умови кредитування, тому порушене право споживача підлягає захисту шляхом розірвання кредитного договору.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

За положеннями ст. ст. 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

За змістом ч.2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобовязань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

У даній справі, спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач за зустрічним позовом на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору споживчого кредиту «Розрахунок загальної вартості споживчого кредиту та реальної процентної вартості» та «Графік зниження ліміту», які підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Умови спірного договору містять інформацію щодо розміру процентної ставки, сукупних послуг позичальника, порядок погашення кредиту, кількість платежів та їх періодичність, обсяг платежів на весь час дії договору.

ОСОБА_3 при укладенні спірного договору мала можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний та виконувався сторонами.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що банком було надано споживачу неповну або недостовірну інформацію щодо умов кредитування, не знайшов свого підтвердження у матеріалах справи.

Крім того, судом першої інстанції невірно застосовано ч.7. ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору, підставами для розірвання договору є надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника

(виконавця, продавця), що спричинило: придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей; неможливість використання придбаної продукції за

призначенням; заподіяння шкоди життю, здоров'ю або майну споживача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 користувалася кредитними коштами та добровільно виконувала умови договору, тому жодних підстав для розірвання Договору про надання кредитної лінії № 050407, передбачених ч.7 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», судом встановлено не було.

За змістом статей 526, 530, 610, 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ст.1054 ЦК України та п.п.1.4.1,1.4.2 Договору, ОСОБА_3 отримувала кредитні кошти траншами, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами (том.1 а.с. 47-264) та не заперечувалося представником позичальника у судовому засіданні.

Плата за користування одержаним кредитом встановлюється у розмірі 24% річних, у разі порушення пункту 4.3. Кредитного договору, плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення ОСОБА_2 і до дня фактичного повернення кредиту Позичальником, встановлюється в розмірі 48 % річних (п.п. 1.3., 1.4. Кредитного договору).

Відповідно до п.п. 4.3., 9.1 Кредитного договору, Позичальник зобовязується повернути одержаний кредит в строк, встановлений графіком зниження ліміту (додаток № 2 до Кредитного договору), з остаточним погашенням 30.11.2013 р., сплатити нараховані відсотки та комісії за цим договором. Кредитний договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 30.11.2013 р.

Розрахунком заборгованості за кредитним договором № 050407 від 05 квітня 2007 року (том 1 а.с. 10-15) також підтверджується, що позичальник отримувала кредитні кошти, однак умови договору належним чином не виконувала, у звязку з чим утворилась заборгованість та виникли підстави для покладення на неї штрафних санкцій.

Згідно п.8.1. Договору, за несвоєчасне погашення частки одержаного кредиту у відповідності до графіку погашення кредиту, а також відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку за кожен день прострочки пеню в розмірі 0,04%, але не більше подвійної ставки НБУ від суми простроченої заборгованості по кредиту та відсоткам.

Враховуючи вищенаведене, станом на 05.05.2014 року заборгованість ОСОБА_5 за Договором про надання кредитної лінії № 050407, яка підлягає стягненню з неї, складає 7426008 грн. 36 коп., що складається з: сума несплаченої частки кредиту - 3999302 грн. 81 коп.; сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами - 2396476 грн. 45 коп.; сума пені за несвоєчасне погашення часток кредиту - 418919 грн. 68 коп.; сума пені за несвоєчасне погашення нарахованих процентів - 210348 грн. 63 коп.; сума інфляції заборгованості за користування кредитами - 165201 грн. 20 коп.; 3 % річних за несвоєчасну сплату кредиту - 106899 грн. 85 коп.; сума інфляції заборгованості за нарахованими відсотками - 78882 грн. 27 коп.; 3 % річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків - 49977 грн. 48 коп.

05.04.2007 року в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки 050407-П від 05.04.2007 р. (далі Договір поруки 1).

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 1 від 26.12.2007 р. до Договору поруки 1, додатковою угодою №2 від 14.02.2008 року до Договору поруки 1, додатковим договором № 3 від 31.10.2008 р. до Договору поруки 1, Договором № 4 від 17.05.2011 р. про внесення змін до Договору поруки 1, Договором № 5 від 03.04.2012 р. про внесення змін до Договору поруки 1, предметом вказаного договору є зобовязання Поручителя перед Кредитором солідарно відповідати за виконання зобовязань ОСОБА_3 за Кредитним договором із всіма змінами та доповненнями до нього або які можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, укладеного між Кредитором та Позичальником.

Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

Приймаючи до уваги викладені норми матеріального права та умови кредитного договору, колегія суддів приходить до висновку, що вищезазначена сума заборгованості підлягає стягненню солідарно з позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро».

Виконання зобовязань по кредитному договору було забезпечено шляхом укладання договору поруки №261207-П від 26.12.2007 року між банком та ТОВ ТПК «ОліЕкс».

Що стосується позовних вимог до ТОВ ТПК «ОліЕкс», колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України та ч.1 ст.15 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення), суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України та ст.16 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення), не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Вирішуючи позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» до ТОВ ТПК «ОліЕкс», суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, вирішив спір, що виник між юридичними особами, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, розглянув його разом із вимогами, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Підсумовуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» про захист прав споживача шляхом розірвання договору про надання кредитної лінії; прозадоволення позовних вимог ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення з них заборгованості; про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» до ТОВ ТПК «ОліЕкс», відповідно до ст.377 ЦПК України.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, на користь ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати по 3836,70 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 377, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро» задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро» заборгованість за Договором про надання кредитної лінії № 050407 від 05 квітня 2007 року у сумі 7426008 грн. 36 коп., що складається з: сума несплаченої частки кредиту - 3999302 грн. 81 коп.; сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами - 2396476 грн. 45 коп.; сума пені за несвоєчасне погашення часток кредиту - 418919 грн. 68 коп.; сума пені за несвоєчасне погашення нарахованих процентів - 210348 грн. 63 коп.; сума інфляції заборгованості за користування кредитами - 165201 грн. 20 коп.; 3 % річних за несвоєчасну сплату кредиту - 106899 грн. 85 коп.; сума інфляції заборгованості за нарахованими відсотками - 78882 грн. 27 коп.; 3 % річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків - 49977 грн. 48 коп.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро» доТовариства з обмеженою відповідальністю торгово-промислова компанія «ОліЕкс» - закрити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро», треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю торгово-промислова компанія «ОліЕкс», про захист прав споживача шляхом розірвання договору про надання кредитної лінії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро» по 3836,70 грн. судових витрат з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_6