Справа № 457/758/18
провадження №2-з/457/27/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Трускавець

Суддя Трускавецького міського суду Львівської області Марчук В.І., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти певні дії, що була подана після відкриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 р. Приватне акціонерне товариство «Фірма «Нафтогазбуд» () звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1).

Одночасно з пред'явленням позову до суду, Позивачем - Приватним акціонерним товариством «Фірма «Нафтогазбуд», подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно.

31.08.2018 р. судом розглянуто вказану заяву Позивача про забезпечення позову в даній справі і винесено Ухвалу, якою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, перелік якого наведено судом у вищезазначеній Ухвалі.

07 листопада 2018 р. Позивач знову звернувся до суду з заявою про забезпечення позову після порушення провадження в даній справі. В цій заяві Позивач просить суд, посилаючись на ч. 2 ст. 150 ЦПК України, застосувати ще один захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії.

Свої вимоги Позивач мотивував тим, що судовою практикою підтверджуються непоодинокі випадки, коли при наявності арештів на нерухоме майно, державні реєстратори, всупереч положенням закону, все одно вчиняли певні реєстраційні дії щодо даного нерухомого майна.

Позивач, посилаючись на правову позиції Вищого адміністративного суду України в справі № К/800/18277/16, пов'язує це з недостатністю, в силу специфіки подібних справ, наявності лише арешту на нерухоме майно і вказує, що такий арешт повинен бути доповнений додатковим заходом забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії, оскільки лише при поєднанні цих двох заходів забезпечення позову, можливе досягнення мети правосуддя в даній справі та ефективний захист прав та інтересів Позивача.

Окрім того, Позивач аргументує свою заяву про забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії тим, що незастосування такого заходу забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії, може суттєво вплинути на захист прав Позивача і зробити неможливим поновлення його порушених прав.

Розглянувши дану заяву, суд в цілому погоджується з твердженнями Позивача та з його побоюваннями щодо необхідності забезпечення позову в даній справі, в зв'язку з чим не вбачає перешкод для застосування додаткових, в даній справі, заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов, в тому числі, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», встановлено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, що повинно слугувати здійсненню завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, при цьому, відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Говорячи про спосіб, у який буде забезпечено позов та захищено матеріально-правові інтереси Позивача, судом взято до уваги твердження Позивача щодо судової практики, яка склалася на сьогодні в Україні в частині, яка стосується державних реєстраторів та порушень, які допускаються останніми при здійсненні реєстраційних дій, а саме: державні реєстратори вчиняють відповідні реєстраційні дії всупереч закону та рішенням судів в окремих справах, в тому числі внаслідок відсутності прямої заборони на вчинення вказаних дій.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка викладена в Постанові від 25.05.2016 р. (справа №6-605цс16), забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обставини даної справи свідчать про те, що відсутність відповідної заборони державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке фігурує в даній справі, може ускладнити процедуру захисту законних прав та інтересів Позивача.

До того ж, як слідує із аналізу судової практики Верховного суду, конкретний вид забезпечення позову повинен дійсно виключати утруднення при виконанні рішення або виключати можливість дій, які може вчинити особа/особи під час розгляду справи, завдавши шкоди правам та інтересам заявника й інтересам судочинства.

Задля запобігання вищезазначеному суд наполягає на необхідності застосування ще одного виду забезпечення позову в даній справі.

Відповідно до ч.2 ст. 150 ЦП України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково , при цьому про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених Позивачем в заяві від 05.11.2018 р., і встановлено реальну небезпеку, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ще більшого порушення прав та майнових інтересів Позивача - ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд», що відповідно до положень Конституції України та Цивільного кодексу України є недопустимим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити, або зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, заяву ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд» про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам та іншим особам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій відповідно до закону, вчиняти даній реєстраційні дії, слід задовольнити.

Одночасно з тим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 149 - 159 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

1. Заяву ПрАТ «Фірма Нафтогазбуд» про забезпечення позову від 05.11.2018 р., що була подана після порушення провадження у справі, задовольнити повністю;

2. Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо наступних об'єктів нерухомого майна:

-Адміністративний будинок, загальною площею 880,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2

-Земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0, 1863 Га, за адресою: АДРЕСА_3;

-Будівля та нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3;

-Адміністративні приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_5, зазначені в плані літерою «А», загальною площею 417, 2 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_4.

3. Не застосовувати зустрічне забезпечення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: В. І. Марчук