УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря Тиріної В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 державна нотаріальна контора Луганської області, про визнання права власності у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири розташовану за адресою: м. Луганськ, вул. Луначарського, 33/21, та грошовий вклад з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексацією, що знаходяться на картковому рахунку у ПАТ «Державний ощадний банк України».

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що після смерті 27.01.2017 року її чоловіка ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири за адресою: м. Луганськ, вул. Луначарського, 33/21, та грошового вкладу на картковому рахунку у ПАТ «Державний ощадний банк України». За життя її чоловік залишив заповіт, згідно якого вказану квартиру заповів відповідачці ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5). 22 червня 2017 року позивачка звернулась до Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. 14.07.2017 року відповідачка звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Позивачка має право на обов'язкову долю у спадковому майні, проте, відповідачка не визнає дане право позивачки. Через спір між спадкоємцями умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину у позивачки відсутні.

28 вересня 2018 року, позивачка ОСОБА_1 надала суду клопотання про затвердження мирової угоди від 27 червня 2018 року, яка вже була розглянута Сватівським районним судом Луганської області 28 серпня 2018 року та у затвердженні якої було відмовлено. В наданому до суду клопотанні позивач ОСОБА_1 знову просить затвердити ту ж саму мирову угоду посилаючись на те, що суд відмовляючи в затвердженні угоди обмежується предметом спору у конкретній цивільній справі, що суперечить ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в якій зазначено, що у мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

В судове засідання позивачка та відповідачка не зявились, надали заяви, у яких просили справу слухати у їх відсутності та затвердити укладену між ними мирову угоду від 27.06.2018 року.

Представник позивачки - адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до ст. 128 ЦПК України..

Представник третьої особи - Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Луганської області у судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди суд доходить до наступного.

За змістом ч.1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обовязків сторін.

При вирішенні питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з'ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Предмет мирової угоди обмежується предметом спору у конкретній цивільній справі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 на 1/2 частку квартири розташовану за адресою: м. Луганськ, вул. Луначарського, 33/21, та грошового вкладу у ПАТ «Державний ощадний банк України».

У позовній заяві зазначено, що відповідачка, яка є спадкоємицею за заповітом, не визнає право позивачки на обовязкову долю у спадковому майні і через спір між спадкоємцями позивачка позбавлена можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтву про право на спадщину. При цьому позивачка не зазначила коли саме та з яких підстав нотаріусом відмовлено їй в оформленні спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину.

Одночасно з умов мирової угоди від 27.06.2018 року вбачається, що сторони досягли зовсім протилежних домовленостей, зокрема, за умовами мирової угоди за відповідачкою ОСОБА_2 визнається право власності на спірну квартиру у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, за позивачкою визнається право на грошові кошти на рахунку в ПАТ «Державний ощадний банк України» у порядку спадкування після ОСОБА_4, і такі умови суперечать позовним вимогам позивачки та закону.

За умовами мирової угоди до відповідачки переходить право власності на нерухоме майно, а саме, позивачка та відповідачка просять фактично узаконити право власності на квартиру в порядку спадкування всупереч встановленому законом порядку оформлення права на спадщину.

Посилання позивача на ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд вважає безпідставними, оскільки позивач фактично здійснює мирову угоду з приводу розподілу спірного майна, що не є відступленням від предмету спору в розумінні ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Згідно ч.5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що умови мирової угоди суперечать закону, тому необхідно відмовити у затвердженні мирової угоди між сторонами.

Керуючись ст.ст. 207, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У затвердженні мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 27 червня 2018 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текс ухвали складено 02.11.2018 року.

Суддя: Л.М. Осіпенко