Справа № 386/903/17
Провадження № 2/386/43/18
23 лютого 2018 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Гарбуз О. С.
з участю: секретаря судового засідання Фенюшиної Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 31 березня 2017 року відповідач на ґрунті неприязних відносин в квартирі АДРЕСА_1 двічі ударив його кулаком в обличчя, спричинивши тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді двохстороннього перелому нижньої щелепи. Відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальне провадження по ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі - КК України). Під час розгляду кримінального провадження 31.05.2017 року прокурор та адвокат відповідача завірили, що відповідач відшкодує йому матеріальну та моральну шкоду, якщо він відмовиться від обвинувачення відносно ОСОБА_2В, на що він повірив та заявив клопотання про відмову від обвинувачення. ОСОБА_2 написав йому розписку, в якій зобовязався відшкодувати шкоду спричинену здоровю в сумі 20 тис. грн. до 01.08.2017 року, однак свої зобовязання відповідач не виконав. Позивач зазначає, що ОСОБА_2 відмовляється передавати йому зазначені кошти, оскільки він написав заяву до суду, що претензій до нього не має. Вважає, що зібраними матеріалами кримінального провадження вина відповідача в спричинені йому тілесних ушкоджень доведена, протиправними діями відповідача йому спричинена моральна шкода, оскільки від спричинених йому тілесних ушкоджень переніс сильний біль, на даний час переносить моральні та фізичні страждання, до даного часу не може нормально вживати їжу через відсутність зубів і перелому щелепи в двох місцях, принижена його честь і гідність. Через закриття кримінального провадження в звязку з поданою заявою про відмову від обвинувачення, відповідач серед жителів смт. Побузьке розповсюджує відомості про те, що він дурний, а ОСОБА_2 не поніс ніякого покарання за свої злочинні дії. Через відсутність коштів він не може вставити протези зубів і у нього спотворене обличчя. Позивач оцінює моральну шкоду спричинену відповідачем у розмірі 50 тис. грн. У звязку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 20 тис. грн. матеріальної шкоди та 50 тис. грн. моральної (немайнової) шкоди.
15.12.2017 року набрав чинність Закон України від 03.10.2017 року №2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон №2147-VІІІ), яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.
Враховуючи вимоги підпункту 9 п. 1 Розділу ХІІІ "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ, за яким справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, суд продовжує розгляд справи.
Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав, відзив на позов не подав.
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За нормами частин 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
ОСОБА_2 не заперечував щодо закриття відносно нього зазначеного кримінального провадження з підстав відмови ОСОБА_1 від обвинувачення у вчиненні ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Як вбачається з розписки відповідача від 31.05.2017 року, останній зобовязався виплатити позивачу шкоду спричинену здоровю в розмірі 20 тис. грн. до 01.08.2017 року (а.с. 44).
В силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України).
Пленум Верховного Суду України в пункті 3 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз'яснив судам, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Також, в пункті 5 цієї постанови, Пленум Верховного Суду України роз'яснив судам, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви (пункт 9 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України).
Судом встановлено, що позивач в рамках кримінального провадження по обвинуваченню відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, відмовився від обвинувачення відносно останнього, який заподіяв позивачу своїми протиправними діями тілесні ушкодження середньої тяжкості, що потягли за собою довготривалий розлад здоров'я більше 21 дня.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відзиву та своїх заперечень на позов не подав, не заперечував щодо наявності протиправних дій по відношенню до позивача під час подій, що мало місце 31 березня 2017 року.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що протиправними діями відповідача позивачу завдано ушкодження здоров'ю, а тому завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.
Визначаючи розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача 10 тис. грн. та визнає заявлену суму позивачем в розмірі 50 тис. грн. значно завищеною, при цьому враховується, що протиправними діями відповідача позивачу спричинено фізичного страждання, через перелом нижньої щелепи. На підтвердження душевний, психічних або інших страждань, позивачем доказів не надано.
Вирішуючи спір в частині стягнення матеріальної шкоди, суд виходить зі слідуючого.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Отже, зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров'я.
На підтвердження своїх вимог позивачем надано розписку відповідача, в якій останній зобов'язується відшкодувати шкоду позивачу, спричинену здоров'ю в розмірі 20 тис. грн., однак така розписка не може підтверджувати понесення позивачем збитків, визначених ч. 1 ст. 1195 ЦК України. Інших доказів позивачем не надано.
За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи те, що позивачем не надано доказів понесених витрат, на відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, звільняються від сплати судового збору.
З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору на користь держави в пропорційному розмірі щодо задоволених вимог, тобто в сумі 704 грн. 80 коп. Інша частина судового збору компенсується за рахунок держави.
Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні.
На підставі викладеного, керуючись 4, 5, 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, моральну шкоду в розмірі 10 (десяти) тис. грн.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в розмірі 40 тис. грн. та матеріальної шкоди - відмовити.
Місце проживання відповідача ОСОБА_2: с. Люшнювате Голованівського району Кіровоградської області, вул. Садова, 10; паспорт серії ЕВ №357170, виданий 05.04.2014 року Голованівським РС УДМС в Кіровоградській області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гарбуз О. С.