Справа № 645/6195/16
Провадження № 2/645/124/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань - Кривеженко М.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення збитків та моральної шкоди,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом (з урахуванням уточнень від 15.03.2017 року), в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 збитки в розмірі 53 292,35 грн., з яких: збитки у вигляді оплати послуг з газопостачання - 11 152,27 грн., збитки у вигляді оплати послуг енергопостачання - 3500,08 грн., збитки у вигляді оплати послуг водозабезпечення - 1140,00 грн., упущена вигода у вигляді неотриманої орендної плати за 15 місяців - 37 500,00 грн.; моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн.; судові витрати у вигляді судового збору 551,21 грн. та витрат на правову допомогу, розмір яких буде уточнений в ході спору актом про надання послуг адвокатом.

На обґрунтування уточнених позовних вимог посилалася на те, що 24.06.2015 року вона отримала спадщину за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_5, спадщина складається з 63/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2. У вказаному будинку батько проживав разом з її сестрою, відповідачем по справі ОСОБА_4, чоловіком та сином останньої, однак мав з нею гострі конфліктні відносини. Після того, як батька побив чоловік сестри та він потрапив до лікарні, відповідач добровільно виїхала з будинку разом з сім'єю, щоб батько відмовився в поліції від своєї заяви. Проте після смерті батька відповідачка знову вселилися в будинок з чоловіком та сином, не приймая до уваги зміст заповіту померлого на користь позивачки. Після оформлення спадщини позивачка пропонувала відповідачці продати будинок та за рахунок отриманих грошей забезпечити її житлом, проте ОСОБА_4 від вказаної пропозиції відмовилася, продовжила протиправно займати будинок, від укладення з позивачкою договору найму житла ухиляється. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2016 року ОСОБА_4 виселено з дітьми зі спірного будинку. Також вказаним рішенням встановлений факт самовільно без згоди позивача вселення і проживання в будинку відповідача з її дітьми. За рішенням суду відкрито виконавче провадження, проте рішення суду не виконується відповідачем і вона продовжує безоплатно користуватися її власністю. За час користування будинком відповідачкою утворилися борги з оплати житлово-комунальних послуг, які були оплачені за власний рахунок позивачки. 01.09.2015 року позивачка направила відповідачу письмову пропозицію укласти договір оренди. З часу направлення такої пропозиції минуло 15 місяців. Середня орендна плата за найм аналогічного житла в аналогічному районі становить приблизно 2500 грн. Отже, на погляд позивачки, упущена вигода становить у вигляді неотриманої орендної плати становить 37500,00 грн. з розрахунку множення місячної орендної плати 2500 грн. на 15 місяців. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 1500,00 грн. Моральна шкода полягає в тому, що, порушуючи права позивача як власника, відповідач призвела до зміни звичайного укладу її життя, вона вимушена заробляти гроші для оплати житла та позбавлена можливості отримувати додатковий дохід у вигляді орендної плати за свій будинок. Через нервове напруження позивач погано спить, приймає заспокійливі медикаменти, має регулярний головний біль, переживає, що комунальні підприємства звернуться до неї з позовами про стягнення заборгованості за комунальні послуги за адресою її будинку, в якому вона не проживає.

Позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат ОСОБА_3, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 14.02.2017 року, викладені вище обгрунтування позову в судовому засіданні підтримали. 15.02.2018 року у судовому засіданні представником позивача - адвокатом ОСОБА_3, було заявлено клопотання про відмову від позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 збитків у вигляді оплати послуг енергопостачання у розмірі 3500,08 грн., яке було підтримано самою позивачкою ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, у судове засідання 15.02.2018 року не з'явилися, про день та час слухання справи сповіщалися своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомили. До початку вказаного судового засідання представник позивача ОСОБА_6 надав письмову заяву про відкладення слухання справи у зв'язку із зайнятістю у розгляді інших справах однак на підтвердження вказаного клопотання та поважності причини неявки в судове засідання не надав жодних підтверджень. В матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача проти позову (з урахуванням уточнень від 10.04.2017 року), в яких представник відповідача посилається на те, що відносно заборгованості з оплати газопостачання нібито за час проживання відповідача у спірному будинку у розмірі 11152,27 грн. не можливо визначити за який період утворилася вищевказана заборгованість. Відповідачу не зрозуміло чому саме вона повинна сплачувати всю заборгованість за газопостачання у розмірі 11152,27 грн. у повному обсязі та де докази нарахування заборгованості з газопостачання та за який період, докази її сплати за рахунок позивача. Вказує, що ні якої письмової пропозиції від 01.09.2015 року позивача про укладення договору не отримувала. Також не зрозуміло з яких саме міркувань позивач вказує на те, що середня орендна плата за найм аналогічного житла в аналогічному районі становить приблизно 2500 грн. та чому вона вважає це упущеною вигодою у вигляді недоотриманої орендної плати. Крім того, вказує, що позивачем не доведено наявність моральної шкоди, негативні наслідки, яких вона зазнала внаслідок цієї шкоди та причинно-наслідковий зв'язок між моральною шкодою та негативними наслідками, які настали. Тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі.

17.02.2017 року на адресу суду надійшло письмове клопотання позивача ОСОБА_2 про виклик свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8

17.02.2017 року на адресу надійшла заява позивача ОСОБА_2 про залучення в якості письмових доказів копій платіжних документів про оплату позивачем вказаної в позові заборгованості за газопостачання, документи щодо проведення фактичного виселення відповідача та стосовно середньої вартості оренди нерухомості.

17.02.2017 року на адресу суду надійшло письмове клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про виклик свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та витребування з ПАТ «Харківміськгаз» роздруківки виникнення заборгованості по місячно станом на 01.07.2016 року.

15.03.2017 року надійшла заява позивача ОСОБА_2 про залучення до матеріалів справи відомостей нарахувань за послуги з газозабезпечення, а також звіт про середню вартість оренди житла, копію акту відключення від газопостачання, підписаний відповідачем.

10.04.2017 року надійшла заява представника відповідача ОСОБА_6 про витребування з ТОВ «Харківміськгаз» розрахунку виникнення заборгованості щомісячно (нарахування та сплати) за послуги газопостачання станом на 21.02.2017 року за особистим рахунком НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_5

15.02.2018 року у судовому засіданні представником позивача - адвокатом ОСОБА_3, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 14.02.2017 року, заявлено клопотання про відмову від частини позовних вимог, а саме стягнення з відповідача ОСОБА_4 збитків у вигляді оплати послуг енергопостачання у розмірі 3500,08 грн.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.02.2018 року закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 збитків у вигляді оплати послуг енергопостачання у розмірі 3500 грн. 08 коп.

Встановлені судом обставини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 24.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жамойда Г.М., зареєстрованого в реєстрі за № 878, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_2 Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 63/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці за цією же адресою. Житловий будинок літ.А-І має житлову площу 93,9 кв..м, загальну 171,7 кв.м. При будинку є надвірні будівлі: гараж - літ.Л, льох - літ.М, льох - літ.Х, вбиральня - літ.Р, вбиральня - літ. Ф, душ - літ. Т, сарай - літ.У, лавіс - літ.Ц, огорожа - № 1,6-10, водопровод - №11, зливна яма - №12,13, а.с. 21.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 24.06.2015 року, власником 63/100 часток житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_2

Положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із змісту рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення першкод у здійснені права власності. Виселення та зняття з реєстраційного обліку, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту, визнання права постійного проживання та користування житловим приміщенням, встановлено, що після смерті ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_2 проживала його дочка ОСОБА_4, яка у вказаному будинку зареєструвала своїх неповнолітніх дітей. З метою досудового врегулювання 01.09.2015 року ОСОБА_2 направляла на ім'я ОСОБА_4 письмову пропозицію укласти нотаріально посвідчений договір найму житла строком на 6 місяців, в якому мали бути врегульовані питання щодо оплати комунальних послуг та орендної плати, проте відповідачка ухилилась від укладення такого договору та у визначений час 05.10.2015 року о 16 год. 30 хв. до нотаріуса ОСОБА_13 не прибула.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстраційного обліку були задоволені частково, ОСОБА_4, ОСОБА_15., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано такими, що втратили право користування 63/100 частинами житлового будинку АДРЕСА_2, виселено ОСОБА_4, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, із 63/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, без надання іншого житлового приміщення. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1038 грн. 41 коп., на користь держави - 63 грн. 99 коп. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про встановлення сервітуту, визнання права постійного проживання та користування житловим приміщенням відмовлено, а.с. 10-12.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10.10.2016 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2016 року змінено, скасувано рішення в частині визнання ОСОБА_4, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловими приміщеннями 63/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою.: АДРЕСА_2, і в задоволенні позову в цій частині ОСОБА_2 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін, а.с. 13-19.

У зв'язку із виконанням рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2016 року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження № 52994580. Постановою головного державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Комар Г.В. закінчене виконавче провадження № 52994580 у зв'язку із виконанням боржником у повному обсязі рішення суду. Виведено в окреме провадження постанову № 52994580 від 31.01.2017 року про стягнення з боржників витрат виконавчого провадження в розмірі 65,00 грн., а.с. 47- 48. При цьому з акту головного державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Комар Г.В. встановлено, що фактичне виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2016 року в частині виселення ОСОБА_4, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, із 63/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, без надання іншого житлового приміщення, відбулося 26.12.2016 року, а.с.31.

З наданих ПАТ «Харківміськгаз» даних щодо нарахувань та оплати за газопостачання вбачається, що після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2, проводилися нарахування за користування газопостачанням. Заборгованість за газопостачання станом на 30.12.2016 року, тобто за період після смерті ОСОБА_5 та до виселення в примусовому порядку ОСОБА_4, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, становить 11 152,27 грн., а.с. 122-123.

На підтвердження сплати вказаної заборгованості за власний рахунок з боку позивачки ОСОБА_2 суду надано відповідну платіжну квітанцію від 20.01.2017 року, а.с.47.

Відповідно до зведеної картки абонента ОСОБА_5 за адресою споживання послуг водопостачання та водовідведення: АДРЕСА_2, заборгованість за водопостачання та водовідведення за період після смерті ОСОБА_5 та до виселення в примусовому порядку ОСОБА_4, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, становить 1062,04 грн., а.с. 69.

На підтвердження погашення заборгованості за власний рахунок з боку позивачки ОСОБА_2 суду надано відповідну платіжну квітанцію від 21.02.2017 року, а.с. 68.

Норми права, що підлягають застосуванню.

З пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 13 наведеного Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно із статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін (частина перша). Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (частина друга).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у разі порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.1-2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування завданої внаслідок порушення її прав моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 3 роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як передбачено ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон).

Згідно зі ст. 1 Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позиція суду.

ПАТ «Харківміськгаз» надано дані про нарахування та оплату за газопостачання в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2, за період з 2014-2017 роки. З вказаної довідки вбачається, що після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2, здійснювалося використання природного газу влаштованим гзовим обладнанням : АГВ, котел, ПГ-2, ПГ-4, лічільник. Заборгованість за газопостачання станом на 30.12.2016 року становить 11 152,27 грн., а.с. 122-123. На підтвердження сплати вказаної заборгованості за власний рахунок з боку позивачки ОСОБА_2 суду надано відповідну платіжну квітанцію від 20.01.2017 року, а.с.47. З врахуванням того, що за наслідками судового розгляду справи встановлено, що після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, позивачка ОСОБА_2 фактично не користувалася житловим приміщеням за адресою: АДРЕСА_2, в якому мешкала відповідачка по справі ОСОБА_4 аж до часу її виселення в примусовому порядку органами державної виконавчої служби 26.12.2016 року, витрати позивачки за спожитий відповідачкою природний газ 11 152,27 грн. підлягают стягненню у зазначеному розмірі.

Відповідно до зведеної картки абонента ОСОБА_5 за адресою споживання послуг водопостачання та водовідведення: АДРЕСА_2, заборгованість за водопостачання та водовідведення станом на 31.12.2016 року становить 1 062,04 грн. На підтвердження погашення заборгованості за власний рахунок з боку позивачки ОСОБА_2 суду надано відповідну платіжну квітанцію від 21.02.2017 року, а.с. 68. З мотивів, зазначених судом вище, а саме, що після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, позивачка ОСОБА_2 фактично не користувалася житловим приміщеням за адресою: АДРЕСА_2, в будинку без її згоди мешкала відповідачка аж до часу її виселення в примусовому порядку органами державної виконавчої служби 26.12.2016 року, витрати позивачки за спожиті послуги водопостачання та водовідведення відповідачкою підлягают стягненню у сумі 1 062,04 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення витрат за послуги водопостачання та водовідведення після 01.01.2017 року суд відмовляє, тому що твердження ОСОБА_2 щодо наступного неправомірного вселення ОСОБА_4 у житловий будинок після виселення органами державної виконавчої служби не знайшли свого належного підтвердження в ході судового розгляду справи.

Вирішуючи питання обгрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_4 упущеної вигоди у вигляді неотриманої орендної плати суд зазначає наступне. При обчисленні (визначенні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення достовірності (реальності) тих доходів, які потерпіла особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на позивача. Під час розгляду справи позивачем суду не було надано доказів, які б свідчили про її можливість реально одержати доходи від здачі житлового приміщення в оренду. Доказів стосовно того, що позивачем, як власником спірного будинку, з кимось укладався договір оренди цього житлового приміщення, ними визначалась якась конкретна сума орендної плати, суду не надавалось, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 37500,00 грн.

Крім того, суд приймає до уваги, що позивачкою взагалі не доведено факту заподіяння їй моральної шкоди, зокрема, завдання фізичного болю або душевних страждань (за змістом ст. 23 ЦК України), не доведено наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями або бездіяльністю відповідача та настанням у неї фізичних або душевних страждань, тобто не надано належних та допустимих доказів завдання їй моральної шкоди і саме діями або бездіяльністю відповідача.

Висновки суду за результатами розгляду справи.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 11 152,27 грн. та заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 1062,04 грн.

В частині стягнення з відповідача упущеної вигоди у розмірі 37500,00 грн. та моральної шкоди суд приходить до висновку про необхідність відмовити в цій частині.

Судові витрати.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Згідно квитанцій позивачем сплачений судовий збір у розмірі 641,21 грн. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, не вказану сума витрат на правову допомогу, яку необхідно стягнути з відповідача, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-81, 137, 256, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 162 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення збитків та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 збитки у вигляді оплати послуг з газопостачання в розмірі 11 152 (одинадцять тисяч сто п'ятдесят дві) грн. 27 коп., збитки у вигляді оплати послуг водозабезпечення у розмірі 1062 (одна тисяча шістсот дві) грн. 04 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 упущеної вигоди у вигляді неотриманої орендної плати та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 641 (шістсот сорок одна) грн. 21 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2.

Відповідач - ОСОБА_4, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2018 року.

Суддя Т.В. Бабкова