Єд.унік. № 243/5828/18
Провадження № 2/243/2191/2018
05 листопада 2018 року м. Словянськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Старовецького В.І.
за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Райгородської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування на приватизовану земельну ділянку,-
Позивачі оформили спадкові права після смерті спадкодавця на вищевказаний житловий будинок в рівних частках та отримали свідоцтва про право на спадщину.
Враховуючи вищевикладені обставини, позивачі не мають можливості зареєструвати свідоцтво про право на спадщину від 07 лютого 2007 року реєстровий № 143, № 241, що видане Другою словянською державною нотаріальною конторою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
На підставі чого, для захисту своїх прав, позивачі вимушені звернутися до суду та
Позивачі та їхній представник ОСОБА_5, який діє на підставі Ордеру від 22 лютого 2018 року, до судового засідання не зявились, надали суду заяви з проханням справу розглянути за їхньої відсутності та про те, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.41,48,52).
Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі (а.с.95).
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані та наявні у справі докази та письмові матеріали, надавши їм належну оцінку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-НО № 341128 від 13 вересня 1980 року, виданого Райгородською селищною радою Словянського району Донецької області, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 уклали шлюб 13 вересня 1980 року та після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 було присвоєно прізвище «Цівковська» (а.с.29).
Відповідно до свідоцтва про народження серії VIII-НО № 415959 від 06 квітня 1992 року, виданого Райгородською селищною радою відділу ЗАГС Словянського районного виконавчого комітету, ОСОБА_2 народився 21 березня 1992 року та його батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.30).
10 травня 2006 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 124886 від 10 травня 2006 року, виданим виконавчим комітетом Райгородської селищної ради Словянського району Донецької області, про що було зроблено відповідний запис про смерть № 45 (а.с.26).
Після смерті ОСОБА_4 державним нотаріусом Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_7 07 лютого 2007 року ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право на спадщину
Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 374988 від 06 березня 2009 року, виданого виконавчим комітетом Райгородської селищної ради Словянського району Донецької області, ОСОБА_3 помер 05 березня 2009 року, про що було зроблено відповідний запис про смерть № 25 (а.с.27).
Після смерті ОСОБА_3 державним нотаріусом Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_7 26 січня 2018 року ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадщина складається з ? житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами № 8, що розташований по вул. Партизан у смт. Райгородок Словянського району (а.с.20-22).
26 січня 2018 року державним нотаріусом Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_7 ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадщина складається з ? житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами № 8, що розташований по вул. Партизан у смт. Райгородок Словянського району (а.с.23-25).
Згідно постанови державного нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_7 від 26 січня 2018 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю зареєстрованого правовстановлюючого документу на імя спадкодавця (а.с.28).
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені уст. 1261-1265 цього кодексу.
Відповідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24 червня 1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розвязує питання про визнання права на спадкоємне майно.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.
Згідно із розясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тобто, якщо протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК) спадкоємець, який постійно проживав разом з померлим на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від неї, після закінчення 6 місяців із часу відкриття він може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, подавши відповідну заяву (ст.12961298 ЦК).
Згідно відповіді державного нотаріуса Другої словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 14 вересня 2018 року, після померлого 05 березня 2009 року ОСОБА_3 заведено спадкову справу за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом (а.с.58-89).
З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачами права приватної спільної часткової власності в рівних частках на земельну ділянку площею 0,1810
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 263-265ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1225, 1266, 1268 ЦК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Райгородської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування на приватизовану земельну ділянку - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_8