Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/873/17
Провадження № 2/674/51/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

за участю:

секретаря Мудрицької Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідачів-позивачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до

Дунаєвецької міської ради Хмельницької області,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

третя особа : Дунаєвецька районна державна адміністрація

Хмельницької області

про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування

(ціна позову 41556,78 грн.)

та зустрічним позовом

ОСОБА_3,

ОСОБА_4

до

ОСОБА_1,

Дунаєвецької міської ради Хмельницької області,

третя особа : Дунаєвецька районна державна адміністрація

Хмельницької області

про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування

(ціна позову 41556,78 грн.)

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2017 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування (ціна позову 41556,78 грн.) посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_5, яка проживала та була зареєстрована в с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області.

Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна частка (пай) розміром 1,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право якої посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4.

Позивач зазначає, що він є сином померлої, спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняв ,вступивши фактично в управління спадковим майном згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), крім нього спадкоємцями за заповітом є його сестри - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, котрі спадщину не прийняли, з заявою в нотаріальну контору після смерті матері не звертались.

30 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Бугерко Н.А. для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку пай, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 виданий Дунаєвецькою районною державною адміністрацією 25 квітня 2001 року, тобто після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки право на земельну частку (пай) виникло у ОСОБА_5 при житті, що підтверджується державним актом на право колективної власності на землю та додатком- списком громадян, які мають право на земельну частку (пай), а тому ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на земельну частку (пай), яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5.

Відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подано зустрічний позов до ОСОБА_1, Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, третя особа: Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (ціна позову 41558,78 грн.) мотивуючи тим, що за життя ,20 березня 1998 року, їхня мати - ОСОБА_5 залишила заповіт, посвідчений секретарем Великожванчицької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 33, згідно з яким заповіла все належне їй на день смерті майно відповідачам-позивачам, своїм дочкам ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які фактично прийняли спадщину після смерті матері, так як це було передбачено діючим на той час Цивільним кодексом України, оскільки фактично вступили в володіння та управління спадковим майном, зокрема володіють ощадними книжками померлої. На даний час вони звернулись до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Люзняка О.М., який завів спадкову справу після смерті матері, бажаючи оформити свої спадкові права на належну ним в порядку спадкування земельну частку (пай), але нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, оскільки у них відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. Вважають ,що мають право на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом та це право має бути визнано за ними судом.

Право на земельну частку (пай) виникло у спадкодавця - їхньої матері ОСОБА_5 за життя, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю та списком громадян, які мають право на земельну частку (пай), а також і сертифікатом на право на земельну частку (пай) ,виданого після смерті матері 25.04.2001 року взамін загубленого, а тому звернулися до суду з зустрічним позовом, в якому просять визнати за ними - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) розміром 1,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) по ? частині за кожною у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян «Жванчик» с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, як за спадкоємцями за заповітом.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 свій позов підтримав, зустрічний позов не визнав та пояснив, що звернувся до суду з позовом, оскільки близько 17 років сестри в нотаріальну контору за оформленням спадщини не зверталися, а тому вирішив оформити спадщину після смерті матері і отримати в спадщину земельну ділянку, яка належала покійній матері.

Відповідачі-позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 подали до суду письмові заперечення на позов в якому зазначили, що первісний позов не визнають та вважають, що в задоволенні позову має бути відмовлено , оскільки за життя, 20.03.1998 року їхня мати - ОСОБА_5 залишила заповіт, посвідчений секретарем Великожванчицької сільської ради, згідно з яким заповіла все належне їй на день смерті майно. Вони прийняли спадщину, а тому вважають, що позовні вимоги ОСОБА_9 задоволенню не підлягають та йому має бути відмовлено в задоволенні позову, так як при наявності заповіту, який не скасовано, спадкоємці за законом, які в заповіті не вказані, права на спадщину не мають.

В судовому засіданні представник відповідачів-позивачів ОСОБА_2 первісний позов не визнала проти нього заперечила, зустрічний позов підтримала та пояснила, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є заповіт, який складений на них їхньою матір'ю ОСОБА_10, а тому вони є спадкоємцями за заповітом після смерті матері і мають право на на земельну частку (пай) в рівних частинах.

Представник відповідача за первісним та зустрічними позовом Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи за первісним та зустрічними позовом Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника проти задоволення позовних заяв не заперечують.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача-відповідача ОСОБА_1 та представника відповідачів-позивачів ОСОБА_2 вважає, що в задоволені первісного позову ОСОБА_1 слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_3 слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно - земельна частка (пай) площею 1,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян «Жванчик» с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області.

У відповідності до ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), який діяв на момент виникнення спірних відносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно до ст. 529 ЦК УРСР УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 на підставі ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) є спадкоємцем на майно померлої ОСОБА_5 першої черги, як син померлої, який прийняв спадщину згідно із ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті останньої, відповідно до якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 31 жовтня 1978 року та довідкою №02.18.01-11/1120 від 03 серпня 2017 року, виданою Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області.

Судом також встановлено, що відповідачі-позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є спадкоємцями померлої матері ОСОБА_5 за заповітом, який є незмінений та не скасований, які також на підставі ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийняли спадщину ,вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується копією заповіту від 20 березня 1998 року, посвідченого секретарем Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованого в реєстрі за №33.

З оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи вбачається, що 04 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Люзняком О.М. заведено спадкову справі №175-2017 по заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_3, після смерті їхньої матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа зареєстрована в спадковому реєстрі за №61038186.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30 червня 2017 р. приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Бугерко Н.А. видно, що ОСОБА_1 в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що належала ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено в зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця.

Також, з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 вересня 2017 року, приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Люзняка О.М. вбачається, що відповідачам-позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Великожванчицькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області від 20 березня 1998 року, зареєстрованим в реєстрі за №33 на майно, яке залишилося після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на земельну частку (пай) з зв'язку з тим, що у них відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно.

Як передбачали положення ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Статтею 535 ЦК УРСР визначалось, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

При цьому, відповідно до п.п. «в» п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 31.01.1992 року №2 "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" передбачалось, що «фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, яке спадкодавець заповів іншій особі (якщо вона не відмовилась від спадщини), не може розглядатись як вчинення передбачених законом дій по прийняттю спадщини», зважаючи на що, спадкоємець, який претендує на обов'язкову частку у спадщині повинен протягом встановленого строку подати заяву про прийняття спадщини. Фактичне прийняття обов'язкової частки у спадщині законодавством не передбачалось.

Порядок прийняття спадщини та дії, що свідчать про прийняття спадщини закріплені у ст. 548, 549 ЦК УРСР, які передбачали, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відмова від спадщини регламентувалась ст. 553 ЦК УРСР відповідно до якої спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай). За життя ОСОБА_10 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла дочкам: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які у передбачений 6 місячний строк заяв про відмову від прийняття спадщини за заповітом не подавали, навпроти фактично вступили в управління та володіння спадковим майном.

Відмовляючи в задоволені первісного позову суд керувався тим, що позивачем-відповідачем ОСОБА_1 будь-яким чином не доведено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично відмовилися від спадщини та не прийняли її.

Судом також не встановлено, що спадкоємець за законом ОСОБА_1 мав право на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері ОСОБА_5, хоча і проживав разом із спадкодавцем, оскільки згідно до діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства та правової позиції вищих судових інстанцій, він на день смерті спадкодавця був повнолітнім та працездатним, а тому у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування слід відмовити.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права.

Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» , якщо спадкодавець мав право на земельну частку ( пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР.

Згідно пункту 2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Судом встановлено, що 24 квітня 2001 року на ім'я ОСОБА_5, в замін загубленого, Дунаєвецькою районною державною адміністрацією видано сертифікат на право на земельну частку (пай) - члену спілки селян «Жванчик» с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області розміром 1,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість земельної частки (паю) 12780 грн., серія НОМЕР_4 на підставі рішення Дунаєвецької райдержадміністрації від 23 лютого 2001 року № 38/2001-р., що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай), копією державного акта на право колективної власності на землю В серії НОМЕР_6 та копією додатка №1 списки осіб, де під №602 зазначено ОСОБА_5.

Відповідно до ч.10 ст.5 ЗК України 1990 року право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства.

Відповідно до ч.4 ст. 25, ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивачі позбавлені можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право на спадкове майно.

Суд вважає, що відповідачі-позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, прийнявши у спадщину спадкове майно відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), вважається такими, що прийняли спадщину.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки ОСОБА_5 на час своєї смерті мала право на отримання земельної частки (паю) розміром 1,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель колективної власності спілки селян «Жванчик» с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області, тому її право на отримання земельної частки (паю) перейшло у порядку спадкування до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за заповітом но ? частини кожній, а тому вимоги зустрічного позову обгрунтовані і суд задовольняє їх.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76,133, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 524, 526, 529-530, 549, 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),ст.ст.16,25 ч.4 ,346 ЦК України, п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», п.п. «в» п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 31.01.1992 року №2 "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні", суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, ОСОБА_4, ОСОБА_3, Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, третя особа: Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування (ціна позову 41556,78 грн.) - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, третя особа: Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування( ціна позову 41556,78 грн.) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) розміром 1,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) по ? частині за кожною у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян «Жванчик» с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, як за спадкоємцями за заповітом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - відповідач - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

Відповідачі - позивачі:

- ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2;

- ОСОБА_3, місце проживання АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3;

Відповідач - Дунаєвецька міська рада Хмельницької області, місце знаходження: м.Дунаївці вул.Шевченка,50 Хмельницької області, .

Третя особа: Дунаєвецька районна державна адміністрація, місце знаходження: м.Дунаївці вул.1 Травня,1 ,.

Суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні описки чи арифметичні помилки.

Дата складання повного судового рішення 18 січня 2018 р.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук