Постанова

Іменем України

29 січня 2018 року

м. Київ

справа № 376/1734/16-ц

провадження № 61-3793 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області у складі суддів: Фінагєєва В. О., Кашперської Т. Ц., Яворського М. А. від 25 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивував тим, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року з нього стягнуто щомісячно аліменти в розмірі 3 тис. грн на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття та стягнуто щомісячно аліменти на утримання дружини ОСОБА_5 в розмірі 2 тис. грн до досягнення сином трьохрічного віку.

На час ухвалення вказаного рішення ОСОБА_4 був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та ним було укладено договір на виконання робіт з ТОВ «Еспам Системз» на розробку програмного забезпечення. Отримання коштів за даним договором було єдиним джерелом доходів. 6 вересня 2016 року вказаний договір було розірвано, що поставило позивача в скрутне матеріальне становище. Крім того, стан здоров'я позивача суттєво погіршився і він потребує лікування. На утриманні позивача знаходиться непрацездатна матір. У зв'язку з зазначеним, ОСОБА_4 не може сплачувати аліменти в тому розмірі, який встановлений судом.

Враховуючи викладене, позивач просив суд зменшити розмір аліментів з 3 тис. грн до 1 тис. грн на утримання дитини та з 2 тис. грн до 500 грн на утримання дружини.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 4 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, зменшено розмір аліментів: на утримання сина з 3 тис. грн до 1 500 грн, на утримання дружини з 2 тис. грн до 1 тис. грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у позивача істотно змінився матеріальний стан, відсутній стабільний дохід та погіршився стан здоров'я, а тому існують передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2017 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5, скасовано рішення Сквирського районного суду Київської області від 4 листопада 2016 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що розірвання договору за згодою сторін не є достатньою підставою вважати, що у позивача відсутні інші доходи від підприємницької діяльності, у зв'язку з чим змінився матеріальний стан. Пошкодження належного позивачу автомобіля і необхідність проведення ремонту не є підставами для зменшення розміру аліментів. Докази надані позивачем на підтвердження погіршення стану здоров'я не свідчать про те, що такий стан здоров'я погіршився після ухвалення рішення судом про стягнення аліментів і для його лікування необхідні значні кошти. Необґрунтованими також визнані доводи апелянта щодо наявності на його утриманні непрацездатної матері, оскільки мати позивача отримує пенсію, а, отже, має можливість утримувати себе самостійно.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року, позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що єдиним джерелом доходу позивача були грошові кошти за надані послуги ТОВ "Еспам Системз", договір з яким розірвано. У нього відсутня нерухомість та транспортні засоби, які б він міг здавати в оренду. Подані позивачем документи свідчать про погіршення стану його здоров'я. Визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання дитини є обґрунтованим з огляду на обов'язок матері дитини матеріально забезпечувати дитину. Крім того, позивач вказав, що з розміром стягуваних аліментів він погодився, проте не має змоги їх платити у зв'язку з вказаними обставинами.

У червні 2017 року відповідач подала заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що у позивача існує значна заборгованість по сплаті аліментів. Розірвання договору про надання послуг з однією юридичною особою, не є підставою припинення підприємницької діяльності позивача та не може свідчити про неможливість отримання ним прибутку. Доводи позивача про відсутність у нього автомобіля не відповідають дійсності, оскільки останній в січні 2015 року на власному автомобіля потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Доводи касаційної скарги щодо погіршення здоров'я позивача є необґрунтованими, оскільки останній не надав доказів придбання ліків та проходження лікування. Таким чином відсутні передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4 щомісячно аліменти в розмірі 3 тис. грн на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття та аліменти в розмірі 2 тис. грн на утримання дружини ОСОБА_5 до досягнення сином ОСОБА_6 трьох років.

6 червня 2014 року між ТОВ «Еспам Системз» та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір про розроблення програмного забезпечення на замовлення. 6 вересня 2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду, якою вказаний договір розірвано.

Згідно консультативного висновку медичного центру «Інто сана» від 30 серпня 2016 року ОСОБА_4 страждає на організуючу гематому підшкірно-жирової клітковини грудної клітини та потребує планової операції.

За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Суд апеляційної інстанцій, встановивши відсутність підстав передбачених статтею 192 СК України для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, правильно вважав, що в задоволенні позову слід відмовити.

Доводи касаційної скарги про відсутність у позивача інших джерел доходів окрім отримання грошових коштів за надані послуги ТОВ "Еспам Системз", договір з яким розірвано, не можна визнати обґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів припинення його підприємницької діяльності, а отже неможливості отримання ним прибутку шляхом надання послуг іншим особам. Разом з тим, позивач не надав суду декларацію або довідку про доходи на підтвердження зміни свого матеріального стану.

Сімейний стан позивача не змінився.

Доводи касаційної скарги про добровільний характер сплати позивачем аліментів не є підставами для зменшення розміру стягуваних аліментів в розумінні статті 192 СК України. Такі доводи є безпідставними, оскільки позивач сплачував аліменти на виконання рішення суду, а не в добровільному порядку. При цьому позивач визнав існування заборгованості по сплаті аліментів. Крім того, в своїх письмових пояснення позивач зазначав, що сплачував аліменти не регулярно, а в залежності від можливості бачитись з дитиною.

Безпідставними є також інші доводи касаційної скарги щодо погіршення здоров'я позивача та відсутності грошових коштів для проведення планової операції, оскільки останній в порядку статті 12 ЦПК України та статті 60 ЦПК України (в редакції чинній на момент вирішення справи судами) не надав доказів придбання ліків, проходження лікування та вартості планової операції, яку він потребує.

Враховуючи зазначене, позивачем не доведено існування передбачених законом підстав для зменшення розміру стягуваних з нього за рішенням суду аліментів.

З огляду на викладене, висновок апеляційного суду про відмову в позові з цих підстав є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити судове рішення апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С.Ф. Хопта