АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/212/18Головуючий по 1 інстанції Таратін В.О.
Категорія: 50 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області в складі:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Пономаренка В.В.

секретар: Торопенко Н.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 4 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період його навчання.

Рішення ухвалено головуючим суддею Таратіним В.О.

Час і місце ухвалення рішення - 4 грудня 2017 року, м.Золотоноша.

Дата складання повного тексту рішення - 4 грудня 2017 року.

:

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період його навчання, посилаючись на те, що їх спільний з відповідачем син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час навчається на 2 курсі Золотоніського коледжу ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, але згідно законодавства зобов'язаний це робити. Позивачка не може самостійно утримувати сина. Дитині необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Це зумовило позивачку звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 4 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку в цілому, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, які мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зазначила, що судом не було в достатній мірі перевірено майновий стан відповідача, його можливості заробляти кошти на утримання дітей, наявність грошових заощаджень, не було з'ясовано і наявність у відповідача всіх видів його доходів, його стан здоров'я, наявність транспортного засобу та інших матеріальних цінностей. Також вказала, що вона, як мати, не має самостійної змоги за власний рахунок оплачувати повністю навчання сина, зокрема, сплачувати витрати на його щоденний проїзд до місця навчання, харчування, придбання літератури, одягу, тощо.

Вважає, що в матеріалах справи немає переконливих доказів того, що відповідач не має практичної змоги надавати матеріальну допомогу своєму синові та не має можливості працевлаштуватися і отримувати достатній заробіток для оплати частини навчання й утримання сина.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач проживає з цивільною дружиною ОСОБА_8, є батьком малолітньої ОСОБА_9 2011 року народження, яка знаходиться на його утриманні, являється в даний час безробітним і інших доходів, крім соціальної допомоги по безробіттю не має, а тому не має змоги надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання в коледжі.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Його батьками є сторони по справі - ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

З довідки №140 від 3 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_7 навчається на 2-му курсі Золотоніського коледжу ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету денного відділення. Поступив в 2016 році на базі 11 класів. Дата закінчення навчання 30 червня 2019 року.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198,199 СК України, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, вказана норма закону визначає, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання поширюється на випадки, коли дитина досягла повноліття на момент звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на період навчання та, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання присуджуються від дня пред'явлення позову.

По справі встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В той же час, з матеріалів справи вбачається що позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду з даною позовною заявою 16 серпня 2017 року, тобто до досягнення повноліття ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна ооба має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушенх, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Колегія суддів вбачає, що на час звернння ОСОБА_5 до суду із даним позовом не було порушеного права за захистом якого спрямоване звернення до суду на підставі ст. 199 СК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період його навчання за передчасністю його пред'явлення, що не позбавляє осіб перелічених в ч. 3 ст. 199 СК України звернутись з позовом повторно у разі порушеного права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період його навчання, посилаючись на те, що їх спільний з відповідачем син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час навчається на 2 курсі Золотоніського коледжу ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, але згідно законодавства зобов'язаний це робити. Позивачка не може самостійно утримувати сина. Дитині необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Це зумовило позивачку звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 4 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку в цілому, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, які мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зазначила, що судом не було в достатній мірі перевірено майновий стан відповідача, його можливості заробляти кошти на утримання дітей, наявність грошових заощаджень, не було з'ясовано і наявність у відповідача всіх видів його доходів, його стан здоров'я, наявність транспортного засобу та інших матеріальних цінностей. Також вказала, що вона, як мати, не має самостійної змоги за власний рахунок оплачувати повністю навчання сина, зокрема, сплачувати витрати на його щоденний проїзд до місця навчання, харчування, придбання літератури, одягу, тощо.

Вважає, що в матеріалах справи немає переконливих доказів того, що відповідач не має практичної змоги надавати матеріальну допомогу своєму синові та не має можливості працевлаштуватися і отримувати достатній заробіток для оплати частини навчання й утримання сина.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач проживає з цивільною дружиною ОСОБА_8, є батьком малолітньої ОСОБА_9 2011 року народження, яка знаходиться на його утриманні, являється в даний час безробітним і інших доходів, крім соціальної допомоги по безробіттю не має, а тому не має змоги надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання в коледжі.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Його батьками є сторони по справі - ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

З довідки №140 від 3 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_7 навчається на 2-му курсі Золотоніського коледжу ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету денного відділення. Поступив в 2016 році на базі 11 класів. Дата закінчення навчання 30 червня 2019 року.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198,199 СК України, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, вказана норма закону визначає, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання поширюється на випадки, коли дитина досягла повноліття на момент звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на період навчання та, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання присуджуються від дня пред'явлення позову.

По справі встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В той же час, з матеріалів справи вбачається що позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду з даною позовною заявою 16 серпня 2017 року, тобто до досягнення повноліття ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна ооба має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушенх, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Колегія суддів вбачає, що на час звернння ОСОБА_5 до суду із даним позовом не було порушеного права за захистом якого спрямоване звернення до суду на підставі ст. 199 СК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період його навчання за передчасністю його пред'явлення, що не позбавляє осіб перелічених в ч. 3 ст. 199 СК України звернутись з позовом повторно у разі порушеного права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів -

Судді Н.І.Гончар

Ю.В.Сіренко

В.В.Пономаренко

Повний текст постанови виготовлений 30 січня 2018 року