Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 336/610/17Головуючий у 1-й інстанції Дмитрюк О.В.
Пр. № 22-ц/778/167/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Гончар М.С.

судді Кочеткова І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2017 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця

ВСТАНОВИВ:

31.01.2017 року поштою (конверт а.с. 66) Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів, як спадкоємців позичальника - дружини та сина, на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.12.2012 року, укладеним між Банком та позичальником ОСОБА_5, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року у розмірі 7189,94 грн. (розрахунок: 8224,82 грн. тіла кредиту + 1679,30 грн. нарахованих процентів за користування кредитом - 2714,18 грн. внесено коштів на погашення заборгованості).

В обґрунтування свого позову Банк зазначав, що він, як кредитор, звернувся із відповідною вимогою до нотаріальної контори, однак, відповідачі ухиляються від сплати вищезазначеної заборгованості на користь Банку у добровільному порядку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2017 року (а.с. 115-117) у задоволенні позову Банку у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с. 120-123) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою Банку відкрито (а.с. 130), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 132).

Розгляд цієї справи було розпочато апеляційним судом у судовому засіданні 17 липня 2017 року за присутністю відповідача ОСОБА_3, заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, яка у тому числі на запитання колегії суддів зазначала, що після смерті її чоловіка - позичальника ОСОБА_5, відкрилась спадщина у вигляді ? частини 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1, оскільки остання була свого часу приватизована на померлого, на неї та двох синів - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у рівних частках по ? частині кожному, спадщина у вигляді ? частки вищезазначеної квартири була прийнята всіма спадкоємцями без звернення до нотаріуса, оскільки зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання всіх спадкоємців є саме адреса померлого, останні є співвласниками часток цієї квартири, син ОСОБА_6 тимчасово на теперішній час проживає за іншою адресою, останній до участі у цій справі не був залучений, вартість вищезазначеної квартири становить на сьогодні десь 13000,00 доларів США, тобто ? частки вищезазначеної квартири коштує більш, ніж 3000,00 доларів США, тобто більше, ніж сума боргу 7189,94 грн., заявлена Банком у цій справі, вона після смерті чоловіка добровільно сплачувала суму боргу спадкодавця за вищезазначеним кредитним договором, вона сплатила десь більше 1000,00 грн. після смерті позичальника на користь Банку, але в неї є квитанції лише від 25 липня 2016 року на суму 200,00 грн., 25 серпня 2016 року на суму 100,00 грн., 23 вересня 2016 року на суму 100,00 грн., 25 жовтня 2016 року на суму 50,00 грн., 25 листопада 2016 року на суму 50,00 грн., копії яких вона просила долучити до матеріалів цієї справи, у розгляді справи апеляційним судом оголошено перерву, витребувано відповідну інформацію із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 140-142), та у подальшому оголошено перерву до 18 січня 2018 року, враховуючи навантаження судді -доповідача та колегії суддів, яка має постійний склад, а також відпустки судді-доповідача (а.с. 13), у зв'язку із витребуванням ухвалою апеляційного суду (а.с. 148) у Банку наступної інформації:

- чи дійсно заявлена Банком у цій справі сума заборгованості 7189,94 грн. за вищезазначеним кредитним договором № б/н від 04.12.2012 року є сумою заборгованості позичальника ОСОБА_5 станом на день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 року ?

- скільки у цій сумі заборгованості (7189,94 грн.) позичальника ОСОБА_5 за кредитним договором № б/н від 04.12.2012 року складає саме сума тіла кредиту та саме сума процентів за користування кредитом ? зазначити конкретні суми;

- скільки із 2714,18 грн. сплачено заборгованості саме за життя спадкодавця, а скільки сплачено відповідачем ОСОБА_3 після смерті останнього?

Банком вищезазначена ухвала апеляційного суду виконана несвоєчасно та лише частково (а.с. 151-155).

У судове 18 січня 20188 року належним чином повідомлений апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 146) відповідач ОСОБА_4 не з'явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Встановлено, що апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 10 липня 2017 року (ухвала апеляційного суду а.с. 130).

В силу вимог п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання відповідача ОСОБА_4 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останнього за присутністю представника Банку за довіреністю (а.с. 156) Якушева С.О. та відповідача ОСОБА_3 на підставі наявних у цій справі матеріалів та доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, які беруть участь у справі, у тому числі:

- представника Банку - Якушева С.О., якій у тому числі зазначав, що у розрахунку Банку, наданому останнім на виконання ухвали апеляційного суду у цій справі, щодо суми боргу, яка була сплачена на користь Банку після смерті спадкодавця, є арифметична помилка, правильною є сума 1090,98 грн.;

- та відповідача ОСОБА_3, яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що вона погоджується із випискою Банку, яка містить додатково доказ сплати нею заборгованості після смерті спадкодавця у сумі 50,00 грн. 23 грудня 2016 року та 50,00 грн. від 25 січня 2017 року,

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є рішення, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову Банку у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 10, 11, 57-61, 207, 209, 212, 214-215 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, та виходив із наступного.

04.12.2012 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір, на підставі якого ОСОБА_5 отримав кредит в сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_5 помер.

На момент смерті зобов'язання ОСОБА_5 за кредитним договором виконані в повному обсязі не були, наявна заборгованість на загальну суму 7189,94 грн.

З інформації, отриманої судом з довідкового-адресного бюро (а.с.69, 70) та копій паспортів відповідачів (а.с.44-47) вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою реєстрації ОСОБА_5 на час укладення ним договору (а.с.43).

В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що зазначені особи постійно проживали з позичальником на час відкриття спадщини та що вони пов'язані узами споріднення, є спадкоємцями один після одного, або що відповідачі мають право на спадкування у відповідності до акту усиновлення відповідно до ст. 1260 ЦК, чи як утриманці відповідно до правил ст.1265 ЦК.

З інформації із спадкового реєстру та спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 вбачається, що спадкова справа заведена за зверненням Банку, інші особи заяв про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини не подавали (а.с.91-108).

Відсутні також дані про наявність майна у спадкодавця, яке підлягає спадкуванню, адже саме в межах вартості цього майна відповідають спадкоємці за боргами спадкодавця, якщо відмовляться сплатити борг одноразовим платежем, як це передбачено ч.2 ст. 1282 ЦК України.

Із змісту позовних вимог вбачається, що вимоги кредитора, відповідачами незадоволено, а за таких обставин позов має містити вимогу про накладення стягнення на спадкове майно, за рахунок якого мають бути погашені кредитні боргові зобов'язання.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

При перевірці законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд виходить із положень ЦПК України, в редакції, що була чинною до 15.12.2017 року, тобто чинних на час постановлення оскаржує мого рішення судом першої інстанції у цій справі (31 травня 2017 року).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній до 15.12.2017 року, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній до 15.12.2017 року, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає.

Суд у порушення вимог ст. 10 ч. 4 ЦК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин цієї справи, неправильно встановив фактичні обставини цієї справи та, відповідно, висновки суду першої інстанції у цій справі не відповідають фактичним обставин цієї справи.

Так, визнається відповідачем ОСОБА_4 (ст. 61 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. 82 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) у цій справі та встановлено апеляційним судом (Інформація із державного реєстру речових прав (а.с. 140 -142, доказ, якій може бути прийнятий апеляційним судом, як доказ, передбачений ст. 303 ч. 2 ЦПК України, в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. 267 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року), що після смерті спадкодавця ОСОБА_5, як позичальника за вищезазначеним кредитним договором із Банком, відкрилась спадщина у вигляді ? частини 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1, яка була прийнята трьома спадкоємцями першої черги за законом: відповідачем у цій справі - дружиною ОСОБА_3 та двома синами - відповідачем у цій справі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (до якого Банком позову цій справі не заявлявся) в силу вимог ст. 1268 ч. 3 ЦК України у рівних частках, тобто по 1/3 від ?, що складає 1/12 частин вищезазначеної квартири.

Банк з дотриманням вимог ст. 12891 ЦК України звернувся до нотаріуса із вимогою до спадкоємців, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 101-108).

В силу вимог ст. 1282 ч. 1 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадщина у вигляді ? частини 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1 за своєю вартістю є значно більшою за суму боргу за вищезазначеним кредитним договором станом на день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_1 року у розмірі 7189,94 грн., що визнається сторонами у суді у цій справі, а тому не підлягає доказуванню.

Відповідно, на кожного із спадкоємців припадає боргу по 2396,65 грн., що є в межах вартості частки у спадковому майні кожного із спадкоємців - 1/12 частки 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1.

Встановлено, що Банком невірно розраховано суму заборгованості позичальника ОСОБА_5 саме станом на день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 року у розмірі 7189,94 грн., остання є меншою, ніж могла бути заявлена.

Оскільки, із загальної суми заборгованості 9904,12 грн., яка складається із тіла кредиту - 8224,82 грн. та нарахованих процентів за користування кредитом - 1679,30 грн., Банком було вирахувано сплату останніх на загальну суму 2714,18 грн.

Однак, встановлено, що сума сплати 2714,18 грн. мала місце у період з вересня 2015 року по вересень 2016 року (а.с. 5), тобто як до, так й після смерті позичальника, але до ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі (31 травня 2017 року).

Так, апеляційним судом встановлено, що після смерті позичальника (ІНФОРМАЦІЯ_1 року) було сплачено вже дружиною спадкодавця - відповідачем у цій справі ОСОБА_3 заборгованості за договором на користь Банку на загальну суму 1090,98 грн. (розрахунок: (26 лютого 2016 року 59,26 грн. + 10 березня 2016 року 431,72 грн. + 25 липня 2016 року 200, 00 грн. + 25 серпня 2016 року 100,00 грн. а.с.5 + 25 вересня 2016 року 100,00 грн. + 25 жовтня 2016 року 50,00 грн. + 25 листопада 2016 року 50,00 грн. а.с. 139, 23 грудня 2016 року 50,00 грн. + 25 січня 2017 року 50,00 грн. а.с. 151- 154, квитанції, надані відповідачем апеляційному суду, та виписка Банку, надана Банком апеляційному суду на виконання ухвали апеляційного суду, можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі як докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. 267 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Проте, Банком у цій справі заявлено суму заборгованості станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року лише у розмірі - 7189,94 грн.

Суд має розглядати дану справу саме в межах заявлених у цій справі позовних вимог Банку.

При вищевикладених обставинах, кожен із трьох вищезазначених спадкоємців має сплати на користь Банку за вищезазначеним кредитним договором по 2396,65 грн. (розрахунок: 7189,94 грн. /3).

Однак, встановлено, що відповідач у цій справі - спадкоємець ОСОБА_3 вже сплатила на користь Банку після смерті позичальника у добровільному порядку заборгованості на загальну суму 1090,98 грн.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь Банку у цій справі слід стягнути вже не 2396,65 грн., а лише 1305,67 грн. (розрахунок: 2396,65 грн. - 1090,98 грн.).

При вищевикладених обставинах, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2017 року у цій справі скасувати, позов Банку задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.12.2012 року станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року у розмірі 1305,67 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.12.2012 року станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року у розмірі 2396,65 грн., в решті позову відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі часткового задоволення позову Банку у цій справі, з кожного з відповідачів на користь Банку слід стягнути понесені судові витрати у цій справі, пов'язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанції на загальну суму 3360,00 грн. (судовий збір за подачу позову 1600,00 грн. а.с. 61-62+судебний збір за подачу апеляційної скарги 1760,00 грн. а.с. 124) пропорційно до суми позовних вимог Банку, які були задоволені у цій справі : з ОСОБА_3 - 610,17 грн. (розрахунок: 1305,67 грн. *3360,00 грн./7189,94 грн.) та з ОСОБА_4 - 1120,00грн. (розрахунок: 2396,65 грн.*3360,00 грн. /7189,94 грн.).

Керуючись ст. ст. 10 ч. 4, 213-214 ЦК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст.ст. 141, 368, 371 - 372, 379, 381-384, п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2017 року у цій справі скасувати.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.12.2012 року станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року у розмірі 1305,67 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.12.2012 року станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року у розмірі 2396,65 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () судові витрати, пов'язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, в розмірі 610,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () судові витрати, пов'язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, в розмірі 1120,00 грн.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення апеляційної інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення у цій справі складено 19.01.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.