Справа № 242/5072/17
Провадження № 2/242/375/18
14 лютого 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Переясловської Ю.А., при секретарі Дуровій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що 19 вересня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку зареєстрований шлюб з відповідачем, про що зроблено актовий запис № 294. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають.
Спільне життя з відповідачем не склалося. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача. Спору про розподіл майна немає. За наведених обставин, просить шлюб розірвати. Просить після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище «Малєієнко».
В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги.
В судове засідання відповідач не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ст. ст. 223 , 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 477685 від 07.11.2017 року, сторони зареєстрували шлюб 19 серпня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що зроблено актовий запис № 294.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Судом встановлено, що через непорозуміння в сім'ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя.
Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог.
Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами відсутній.
Позивач просить після реєстрації шлюбу присвоїти їй прізвище «Малєієнко».
Як вбачається із свідоцтва про одруження, дошлюбне прізвище позивачки «Малєієнко», а тому за наведених обставин, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги слід задовольнити, присвоївши позивачці дошлюбне прізвище «Малєієнко».
В порядку ч. 2 ст. 115 СК України, після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 СК України, керуючись ст. ст. 89, 263 - 265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
ОСОБА_1 після розірвання шлюбу присвоїти дошлюбне прізвище «Малєієнко».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя