АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/310/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області - Батюк Маряни Василівни на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року, постановлену у складі судді Диби О.В. в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва у справі за скаргою ОСОБА_2, суб'єкт оскарження: державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ільчишин Л.В., заінтересована особа: начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Онишкевич Р.І., на рішення державного виконавця,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся із скаргою, в якій просить визнати неправомірним та скасувати п.1 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ільчишин Л.В. ВП №8169808 від 16.02.2017 року, яким накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ільчишин Л.В. виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (спеціальний розділ) відомості щодо арешту Ѕ частини квартири АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2

Посилається на те, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження №8169808 з примусового виконання виконавчого листа №2-1303, виданого 19.05.2008 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Простофінанс» боргу в розмірі 2121,36 грн.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ільчишин Л.В. ВП №8169808 від 16.02.2017 року накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

07.04.2009 року на підставі п.4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, проте арешт з майна заявника знято не було.

УхвалоюОболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року поновлено ОСОБА_2 строк для подання скарги на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Скаргу ОСОБА_2, суб'єкт оскарження: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ільчишин Л.В., заінтересована особа: начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Онишкевич Р.І., на рішення державного виконавця - задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано п.1 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ільчишин Л.В. ВП №8169808 від 16.02.2017 року, яким накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Зобов'язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ільчишин Л.В. виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (спеціальний розділ) відомості щодо арешту Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області - Батюк Маряна Василівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано законодавство, що діяло на момент винесення постанови. Посилається на те, що Закон України «Про виконавче провадження» від 07.04.1999 року, в редакції, що діяла на момент винесення постанови 07.04.2009 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, не встановлював обов'язку державного виконавця при поверненні виконавчого документа стягувачеві припинити арешти накладені в ході виконання. Згідно норм Закону «Про виконавче провадження» від 07.04.1999 року лише у випадку закриття виконавчого провадження наслідком було припинення чинності арештів майна.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_2 звернувся із скаргою, в якій просить визнати неправомірним та скасувати п.1 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ільчишин Л.В. ВП №8169808 від 16.02.2017 року, яким накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ільчишин Л.В. виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (спеціальний розділ) відомості щодо арешту Ѕ частини квартири АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2

Посилається на те, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження №8169808 з примусового виконання виконавчого листа №2-1303, виданого 19.05.2008 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Простофінанс» боргу в розмірі 2121,36 грн.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ільчишин Л.В. ВП №8169808 від 16.02.2017 року накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

07.04.2009 року на підставі п.4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, проте арешт з майна заявника знято не було.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що 07.04.2009 року на підставі п.4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Всупереч положенням ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» при закінченні виконавчого провадження, арешт, накладений на майно заявника, державним виконавцем не знято. Оскільки заявник дізнався про арешт, накладений на його майно 19.07.2017 року та для звернення до суду з вказаною скаргою вінповинен був зібрати докази, що свідчать про порушення його прав та підтверджують всі обставини, на які він посилається у скарзі, суд дійшов висновку, що пропущений заявником строк для звернення до суду із скаргою підлягає поновленню, так як пропущений з поважних причин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2008 року у справі № 2-1303/2008 стягнутоз ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Простофінанс» борг в розмірі 2025,96 грн. та судові витрати в розмірі 95,40 грн., а всього 2121,36 грн.

У провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження №8169808 з примусового виконання виконавчого листа №2-1303, виданого 19.05.2008 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Простофінанс» боргу в розмірі 2121,36 грн.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ільчишин Л.В. ВП №8169808 від 16.02.2017 року накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Як вбачається з листа ГТУЮ у Львівській області №В-3/2377 від 11.04.2017 року, 07.04.2009 року на підставі п.4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Відомості про накладення арешту чи скасування такого у ВП-спецрозділ відсутні (а.с.15).

Згідно відповіді начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Онишкевича Р.І. від 16.08.2017 року матеріали виконавчого провадження №8169808 знищено за закінченням строків зберігання (а.с.36).

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

В порушення вказаних вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт, накладений на майно заявника, державним виконавцем не знято.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладене,суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року, скаргу на бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася про порушення її прав. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Заявником скаргу подано 31.07.2017 року. Оскільки він дізнався про арешт, накладений на його майно 19.07.2017 року та для звернення до суду з вказаною скаргою він повинен був зібрати докази, що свідчать про порушення його прав та підтверджують всі обставини, на які він посилається у скарзі, суд дійшов обґрунтованого висновку про поновлення пропущеного заявником строку для звернення до суду із скаргою.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, а саме не враховано законодавство, що діяло на момент винесення постанови, колегія суддів не приймає до уваги.

Як вбачається з копії витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «Простофінанс» - стягувач у виконавчому провадженні №8169808, було припинено 17.08.2015 року без правонаступників (а.с.10-13).

Згідно ст.609 ЦК України зобов'язанняприпиняється ліквідацією юридичної особи(боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Таким чином, зобов'язання ОСОБА_2 припинилося у зв'язку з припиненням юридичної особи - стягувача.

Відповідно до ч.1,5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років. У разі припинення виконавчого провадження у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його припинення, а в разі припинення виконавчого провадження у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, що діяла на момент повернення виконавчого листа стягувачеві, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з інформації наданої виконавчою службою, у виконавчому провадженні №8169808 постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві винесено 07.04.2009 року, тобто 8 років тому.

За умовами ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

З 2009 року стягувач більше не звертався до виконавчої служби з виконавчим документом. Вказане виконавче провадження не було відновлене чи відкрите знову, постанова про арешт майна (коштів) боржника відповідно до вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» не виносилась.

Враховуючи, що виконавче провадження №8169808 завершене і знищене, оскільки закінчився строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання неправомірним та скасування п.1 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ільчишин Л.В. ВП №8169808 від 16.02.2017 року, яким накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області - Батюк Маряни Василівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2018 року.

Головуючий Судді