Справа № 594/866/18
Провадження №2/594/522/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 06.08.2018 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просила усунути їй перешкоди у користуванні квартирою по вул. С.Бандери, 87/18 в м.Борщеві Тернопільської області шляхом виселення з такої відповідача. 17 вересня 2018 року позивач звернулася з заявою про зміну позовних вимог і просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.10.2013 року. Під час шлюбу на підставі розпорядження Борщівської міської ради від 17.02.2012 року №27, вона, відповідач та їх малолітній син приватизували вищевказану квартиру і стали її співвласниками, кожен по 1/3 частці. З квітня 2012 року відповідач у вказаній квартирі з ними не проживав, а 23.06.2017 року він, за власним бажанням, подарував належну йому частку квартири синові, який став власником 2/3 часток квартири. Вказує на те, що з 2012 року зі сторони відповідача не було жодних звернень щодо повернення чи до сімї чи до житла, в тому числі і після оформлення частки в квартирі в дарунок синові. Посилаючись на те, що в неї, як у співвласника житла, виникають проблеми як зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються на зареєстровану особу, так і при оформленні субсидії, а також на те, що на момент відчуження частки у квартирі, а саме 23.10.2017 року, членом її сімї відповідач не був, в спірній квартирі не проживав, вважає за можливе захистити своє право власності на підставі ст.383 та ст.391 ЦК України у спосіб усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, квартирою в м. Борщеві по вул. С.Бандери, 18/87 шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в залі судового засідання зміненні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача підтримала.

Відповідач ОСОБА_3 в зал судового засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача її представника, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Позивачу ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира по вул. С.Бандери, будинок,87 квартира,18 в м.Борщеві Тернопільської області, по 1/3 та 2/3 частині, що підтверджується свідоцтвом про право власності № 255325 від 06.07.2012 року, витягом про державну реєстрацію права серія СЕЕ №770842 від 06.07.2012 року, договором дарування частки квартири серія НМЕ 248920 від 23 червня 2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права та їх обтяжень №90421176 від 23.06.2017 року.

Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку №87 квартира №18 вул.С.Бандери м.Борщів, акта обстеження житлових побутових умов заявника від 25.07.2018 року, складеного Борщівською міською радою, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований, але не проживає з 2012 року по даний час в квартирі по вул. С.Бандери, 87/18 в м.Борщеві Тернопільської області, яка належить позивачці та їхньому спільному сину.

Рішенням Борщівського районного суду від 23.10.2013 року, шлюб, зареєстрований 6 серпня 2005 року Більче-Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис № 8, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, розірвано.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2012 року. Знають зі слів позивачки ОСОБА_1, що останній свою частку у квартирі, яка належала йому на праві приватної власності подарував синові ОСОБА_4

В судовому засіданні не здобуто доказів, які давали б суду підстави вважати поважними причини відсутності відповідача ОСОБА_3 за місцем постійного проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту. Відповідач ОСОБА_3, будучи власником, не проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2012 року та після відчуження квартири не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з 23.10.2017 року, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263, 265,280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Змінені позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою №18 по вул. Степана Бандери,87, м.Борщів Тернопільської області, що належить ОСОБА_1 та малолітньому ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності № 255325 від 06.07.2012 року та договору дарування частки квартири серія НМЕ 248920 від 23 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, жительки АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 704 грн.80 коп.

Учасникам справи, за їхньою заявою негайно видаються копії скороченого судового рішення після його проголошення.

Повне рішення буде складено 02 листопада 2018 року.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Борщівського районного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Борщівський районний суд до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Чир П.В.