Справа № 386/1055/17
Провадження № 2/386/53/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шкамерда К. С.

секретаря судового засідання Максютенко О.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа Люшнюватська сільська рада Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа Люшнюватська сільська рада Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 01.06.2004 року померла мати її чоловіка ОСОБА_4. Після її смерті, її чоловік ОСОБА_5 прийняв спадщину.

В польшому ОСОБА_4 на підставі рішення Люшнюватської сільської ради Голованівського району від 18.12.2001 року №105 набула право власності на земельну ділянку площею 3,69га в межах Люшнюватської сільської ради Голованівського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчується Державним актом. Таким чином, ОСОБА_5 прийняв спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_4.

14.04.2010 року помер її чоловік ОСОБА_5 спадкоємцями є вона та ОСОБА_2, ОСОБА_3 .

Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину. Під час оформлення спадщини їй було відмовлено в видачі свідоцтва на право на право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, що залишилась після смерті ОСОБА_4, спадщину після якої прийняв її чоловік ОСОБА_5, який помер 14.04.2010року, так як не надано документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку.

Просить визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку площею 3,69 га в межах Люшнюватської сільської ради Голованівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю 1-КР №015652 зареєстрований в Книзі записів державних актів від 25.12.2001 року №0152 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 14 квітня 2010 року. Судові витрати залишити за позивачем.

У судове засідання позивач не з?явилась, надіслала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з?явилась надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги визнає.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з?явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа представник Люшнюватської сільської ради в судове засідання не з?явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову не має.

В порядку ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що сторони до суду не з?явились, суд відповідно до ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_7 реєстрації актів цивільного стану по м.Первомайську Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області від 02.06.2004 р., померла - ОСОБА_4 (а-с.8), мати ОСОБА_5, який помер 14 квітня 2010 року, відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_7 реєстрації актів цивільного стану по м.Первомайську Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області від 14.04.2010 р. (а-с.7).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки №0152, площею 3,69 га, що розташована на території Люшнюватської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області і належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-КР № 015652 від 25.12.2001 р.

ОСОБА_8 розпорядилась своїм майно склавши заповіт на ім?я ОСОБА_5 (а-с.9).

Після смерті ОСОБА_4, спадщину прийняв її син ОСОБА_5, який помер 14.04.2010року та не оформив своїх спадкових справ.

При зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_1 не надано документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.09.17 р. ( а-с.6).

Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідачі по справі, які не заперечують проти прийняття спадщини за законом ОСОБА_1, проти заявлених позовних вимог не заперечують (а-с. 25,28).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до розділу 11 п.4.20 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 .02.2012 р. № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві. Іншого порядку видачі свідоцтва про право на спадщину чинним Законодавством не передбачено.

Згідно абзацу 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Позивач в установленому законом порядку звернулась до державного нотаріуса для оформлення спадщини на земельну ділянку та їй необхідно було надати в нотаріальну контору правовстановлюючі документи на право власності на земельну ділянку, але через їх відсутність нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій.

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не може бути перешкодою у набутті позивачем права на вищезазначену земельну частку (пай).

У пункті 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено , що спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 .Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Документ про право власності на земельну ділянку відсутній, оскільки спадкоємець ОСОБА_5 прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4, але не оформив своїх спадкових справ (а-с.6).

Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії 1-КР № 015652, виданий 25.12.2001 року на підставі рішення Люшнюватської сільської ради народних депутатів Голованівськго району Кіровоградської області від 18.12.2001 року №105 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №0152, на ім?я ОСОБА_4.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Нормами статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищенаведене, керуючись положеннями ст.ст. 76-811, 263-265 ЦПК, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги, оскільки спірне майно належало спадкодавцю і спадкоємець, який у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса, бажає прийняти спадщину. Інші спадкоємці проти задоволення позовних вимог не заперечують та будь-які докази на спростування законності заявлених позивачем позовних вимог відсутні.

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює оформити прийняту спадщину та визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що є усі достатні підстави для визнання за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку площею 3,69 га в межах Люшнюватської сільської ради Голованівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю 1-КР №015652, зареєстрований в Книзі записів державних актів від 25.12.2001 року №0152 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 14 квітня 2010 року та яку фактично прийняв чоловік позивачки ОСОБА_5, однак за життя не встиг її оформити.

Відповідно ст. ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову не заявлено вимоги про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10,12, 76-81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268, 1296 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку площею 3,69 га в межах Люшнюватської сільської ради Голованівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю 1-КР №015652 зареєстрований в Книзі записів державних актів від 25.12.2001 року №0152 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 14 квітня 2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Шкамерда К. С.