Провадження № 2/234/293/18
31 січня 2018 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області в складі судді Ткачової С.М., при секретарі Антоненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
25.09.2017 року позивач звернулася до Краматорського міського суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.03.1996 року, згідно договору обміну квартири сторони набули у власність квартиру АДРЕСА_1, де у подальшому зареєструвалися та зареєстрували свою дитину. З 1998 року сторони розійшлися без розірвання шлюбу, з того часу відповідач проживає за іншою адресою. Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 10.10.2017 року позивачем подано уточнену позовну заяву, де просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з наступних підстав.
Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди в здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Як вбачається з копії договору міни від 26.03.1996 року, який нотаріально посвідчено та зареєстровано в БТІ за № 9754-П від 11.04.1996 року, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від імені якої діяла ОСОБА_1 придбали у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12-14).
Згідно довідки виданої Комунальним підприємством "Служба єдиного замовника" м. Краматорськ Донецької області від 24.03.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).
Як вбачається з акту про не проживання від 24 березня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1, громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1998 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач порушує його право в користуванні власністю, а тому ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640,00 грн., сплачена при подачі позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією від 22.09.2017 року.
Керуючись ст.ст. 4,5,12, 13,81,141. 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення ухвалено та надруковано в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя С.М. Ткачова