БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1833/17
Провадження № 4-с/497/1/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд скарги на дії державного виконавця

"26" січня 2018 р. Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

розглянувши за відсутністю сторін у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Болград скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2017 року представник гр.ОСОБА_1- ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, додавши до заяви письмові пояснення та докази.

Так, представник заявника стверджував у скаргах, що за рішенням Приморського районного суду м.Одеса від 27.10.2011 року у справі № 2-335/11, позовні вимоги задоволено в повному обсязі: стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» на користь позивача грошові кошти за договором банківського вкладу в іноземній валюті № 150 від 26.11.2007р. в сумі 64364,55 гривень, що еквівалентно 5844,92 ЄВРО та судові витрати зі сплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень, а разом, - 64484,55 гривень.

Постановою головного державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ, за виконавчим листом № 2-335 виданого 11.10.2011 року (набрав чинності 07.11.2011р.), було відкрито виконавче провадження щодо стягнення на користь ОСОБА_1 суми 64 484,55грн. із наданням боржнику ПАТ «Західінкомбанк» строку на добровільне виконання до 03.04.2012 року.

Листом від 22.07.2016р. за № 04-34/4026, ОСОБА_3 територіальним управлінням юстиції у Волинський області УДВС відділом примусового виконання рішень, позивачу було надіслано копію постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №31947007 від 26.01.2015 року.

Позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернувся з позовною заявою до Болградського районного суду Одеської області.

Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 22.08.2017року у цивільній справі № 497/948/17 провадження № 2/497/609/17, позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Західінкомбанк» про стягнення коштів за депозитним вкладом, відсотків за користування, пені та інфляційних втрат, задоволено в повному обсязі: стягнуто на користь позивача з відповідача ПАТ «Західінкомбанк» (пр.Перемоги,15, м.Луцьк, Україна, 43005), за період невиконання рішення Приморського районного суду м.Одеса від 27.10.2011року (справа № 2-335/11), з 27.03.2012р. по 26.07.2017р., наступні кошти:

-3% річних в сумі 10141(десять тисяч сто сорок одну) гривню;

-пеню в сумі 10141 (десять тисяч сто сорок одну) гривню 30 коп.;

-інфляційні втрати в сумі 72995 (сімдесят дві тисячі девятсот девяносто пять гривень) 03 коп.,

а разом, усього 275 077 (двісті сімдесят пять тисяч сімдесят сім гривень) 03коп.

Представником позивача ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, поштовим відправленням було направлено до ОСОБА_3 управління юстиції у Волинській області Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень м.Луцьк, на виконання виконавчий лист № 497/948/17, виданий Болградським районним судом Одеської області.

19.11.2017 року скаржником отримано листа від 13.11.2017р. № 03-3-30/48507 за підписом начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4, в якому відповідач повідомляє, що прийняття до виконання виконавчого листа №497/948/17, який виданий Болградським районним судом Одеської області, не є можливим, оскільки Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 29 червня 2017р. № 2767 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» на один рік - до 22 липня 2018 року.

Позивач та його прелставник вважають такі дії/бездіяльність державної виконавчої служби незаконними, такими, що порушують права позивача.

Представник заявника надіслав суду заяву про розгляд скарги за відсутністю заявника та його представника.

Представник головного управління юстиції у Волинської області управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень, - до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази. Будь-яких пояснень, заперечень та жодних доказів на спростування вищевикладеного суду не надав.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані суду докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи скарги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд з'ясував наступне.

Виконавче провадження за виконавчим листом № 2-335 від 11.10.2011 року виданого Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ПАТ «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 64484,5 грн. боргу та судових витрат, було відкрито 27.03.2012р. на підставі ст.ст.17,19,20,25 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція від 12.01.2012р.) - майже за два з половиною роки до початку процедури ліквідації, яку було розпочато на підставі постанови НБУ від 22.07.2014р. №433 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк».

Враховуючи, що суми стягнення за рішенням Болградського районного суду Одеської області від 22.08.2017 року у справі № 497/948/17, є наслідком невиконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.10.2011 року у справі № 2-335, та мають похідний від нього характер, порядок виконання рішення має визначатись на підставі законодавства чинного на момент відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м.Одеси № 2-335 11.10.2011 року, оскільки, за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.». (Рішення КСУ N 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року).

Отже, з огляду на дату виникнення правовідносин, в якості підстав для закінчення виконавчого провадження, мало бути застосовано ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції яка була чинною на момент його відкриття.

Крім цього, Постанову державного виконавця від 26.01.2015р., було отримано стягувачем лише 29.07.16 року, що відповідно позбавило стягувача предбаченого законом права на оскарження Постанови про закінчення ВП № 31947007.

Додатково слід звернути увагу, що до наявних правовідносин не може бути застосованим п.1 ч.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», де зазначено, що Під час тимчасової адміністрації зокрема не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку…оскільки, п.1 ч.6 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема зазначено що, Обмеження, встановлене п.1 ч.5 ст.36, не поширюється на зобовязання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 8 цього Закону регламентовано, що «Реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово».

Згідно ст.9 цього ж Закону, в Україні ведеться Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобовязання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. У реєстрі зазначається категорія стягнення (аліменти, штраф тощо). Нотаріуси, органи, що здійснюють реєстрацію майна, державні реєстратори речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, до яких з метою вчинення правочину щодо відчуження у будь-який спосіб майна звернувся боржник, внесений на день звернення до Єдиного реєстру боржників, в разі відсутності в них інформації про накладення арешту виконавцем на кошти або майно боржника, зобовязані відмовити у вчиненні реєстраційних дій та в день звернення боржника повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби, або приватного виконавця, - про майно, щодо відчуження якого звернувся боржник. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобовязаний прийняти рішення про накладення арешту на майно в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, та направити відповідну постанову нотаріусу, органам, що здійснюють реєстрацію майна, - не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 11 цього Закону також регламентовані загальні строки у виконавчому провадженні. Так, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобовязані, або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Обовязки і права виконавців, обовязковість вимог виконавців, - регламентуються ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно пункту 3 частини другої якої виконавець має розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; а згідно частини 4 цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має певні права, серед яких є й накладання арешту на майно боржника, опечатування, вилучення, передавання такого майна на зберігання та реалізацію його в установленому законодавством порядку.

Цим же Законом регламентовані права учасників і сторін виконавчого провадження, де, статтею 19, її ч.6, регламентовано, що «Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій».

В ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем, стягувач, відповідно до положень ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», у заяві про примусове виконання рішення має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Пунктом 7 частини 1 статті 39 чинного ЗУ «Про виконавче провадження», що набрав чинності у 2016 році, виконавче провадження закінчується з закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Частиною 2 цієї ж статті регламентовано, що «Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини».

Таким чином, враховуючи вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», а також обставини провадження за виконавчим листом про стягнення заборгованості на користь заявника і обставини та підстави закінчення цього провадження, суд дійшов висновку, що діями головного державного виконавца ОСОБА_5, а саме, закінчення постановою від 26.01.2015р. виконавчого провадження №31947007, були порушені вимоги п.7ч.1ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», зазначене виконавче провадження було закінчене за наявності заборгованості із стягнення відповідних платежів.

За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.447 ЦПК України, ст.ст.1,19,39,74 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця та зобовязання виконати певні дії задовольнити..

Визнати дії відповідача незаконними щодо безпідставного повернення виконавчого листа, невжиття заходів примусового стягнення щодо запровадження процедури ліквідації боржника та несвоєчасного надіслання стягувачу документів виконавчого провадження;

Забовязати Головне управління юстиції у Волинській області Управління державної виконавчої служби, - відділ примусового виконання рішень, - відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 497/948/17 та виконати рішення Болградського районного суду Одеської області від 22.08.2017 року, а також виконати рішення Приморського районного суду м.Одеса від 27.10.2011 року у справі № 2-335/11, за яким видано виконавчий лист № 2-335.

Повний текст ухвали виготовлений 26.01.2018 року.

Ухвала суду може бути оскаржена зацікавленими особами шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя А. В. Кравцова