Справа № 594/971/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заліської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 25 вересня 2002 року померла її мати ОСОБА_2, а 09 червня 2008 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті яких відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого, входить 1/3 частини будинковолодіння № 10 по вул.Садова, що в с.Залісся Борщівського району Тернопільської області, власниками якого являлися померлі кожен зокрема 1/6 його частини. Поряд з тим зазначила, що на спадщину після смерті батьків вона претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя померлі зробили заповітні розпорядження, відповідно до яких вони усе своє майно заповіли їй.

Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину будинковолодіння, яке розташоване в с.Залісся по вул.Садова, 10 Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 та на 1/6 частину цього ж будинковолодіння, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3.

В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач ОСОБА_1, її представник адвокат ОСОБА_4 подали до суду заяви, в яких просили справу слухати у їх відсутності, при цьому зазначили, що позов підтримують.

Від сільського голови Заліської сільської ради ОСОБА_5 до суду надійшла заява, у якій просила справу слухати у відсутності представника Заліської сільської ради.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом, 25 вересня 2002 року в с.Залісся Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 157428, виданого 25 вересня 2002 року Заліською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померла ОСОБА_2 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, житловий будинок, який знаходиться в с.Залісся, вул.Садова, 8, грошові заощадження в Ощадбанку на рахунку №0367, книжка Ю №5853067, а також земельну частку (пай) згідно сертифікату ТР №0333806, заповіла позивачу ОСОБА_1.

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 23 вересня 2002 року, посвідченого секретарем Заліської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 138.

Після смерті матері ОСОБА_2, відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить 1/6 частина будинковолодіння №10 по вул.Садова в с.Залісся Борщівського району, яку позивач прийняла, подавши до Борщівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлої було заведено спадкову справу за №189/2004 та видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку пай, на грошові вклади та на майновий пай. Наведене підтверджується інформацією Борщівської державної нотаріальної контори №416/02-14 від 08.05.2018 року, матеріалами спадкової справи №189/2004 від 25.03.2004 року, відкритої до майна померлої ОСОБА_2

09 червня 2008 року в с.Залісся Борщівського району Тернопільської області помер батько позивача ОСОБА_3, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 068065, виданого 10 червня 2008 року Заліською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померлий ОСОБА_3 зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати йому на день смерті, заповів позивачу ОСОБА_1.

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 21 січня 2005 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Заліської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 3.

Після смерті ОСОБА_3, відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить 1/6 частина будинковолодіння №10 по вул.Садова в с.Залісся Борщівського району, яку позивач прийняла, оскільки проживала разом з ним на день його смерті та вступила в оперативне управління його спадковим майном, крім того подала до Борщівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлого було заведено спадкову справу за №128/2010. Наведене підтверджується довідкою Заліської сільської ради №248 від 20.02.2018 року, матеріалами спадкової справи №128/2010 від 03.03.2008 року, відкритої до майна померлого ОСОБА_3

Крім того, позивач 08.05.2018 року звернулася до Борщівської державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини на майно померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлих було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене підтверджується інформацією Борщівської державної нотаріальної контори №416/02-14 від 08.05.2018 року.

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №10 по вул.Садова в с.Залісся Борщівського району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померлі ОСОБА_2, ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_6, внуки ОСОБА_7, ОСОБА_8, були його членами, головою двору був ОСОБА_3, що стверджено довідкою Заліської сільської ради №15 від 11.01.2018 року, копіями погосподарських книг Заліської сільської ради за 1991 1995 рр.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на відповідній правовій основі за життя набули право, кожен зокрема, на 1/6 частину будинковолодіння, розташованого по вул.Садова, 10 в с.Залісся Борщівського району Тернопільської області. Однак, у визначеному законом порядку за життя не оформили своє право власності на належні їм частини будинковолодіння.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлих не заявляли. Наведене підтверджується інформацією Борщівської державної нотаріальної контори №416/02-14 від 08.05.2018 року, матеріалами спадкової справи №189/2004 відкритої щодо майна померлої 25 вересня 2002 року ОСОБА_2 та матеріалами спадкової справи №128/2010 відкритої щодо майна померлої 09 червня 2010 року ОСОБА_3.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 22 січня 2018 року, виготовленого СПД ФОП ОСОБА_9, інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 10 по вул.Садова в с.Залісся Борщівського району становить 254238 грн.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі.

На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою с.Залісся Борщівського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на 1/6 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд, по вул.Садова, 10 в с.Залісся Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 25 вересня 2002 року в с.Залісся Борщівського району Тернопільської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою с.Залісся Борщівського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на 1/6 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд, по вул.Садова, 10 в с.Залісся Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 09 червня 2008 року в с.Залісся Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони, в межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: