Провадження №2-о/428/79/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Центр надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, заінтересована особа Центр надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Луганської області про встановлення факту постійного проживання на території України. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він разом з батьками в 1957 році переїхав на постійне проживання до м. Сєвєродонецька. Після закінчення школи в 1963 році почав трудову діяльність на підприємствах м. Сєвєродонецька. З серпня 1967 року по листопад 1969 року проходив строкову військову службу в лавах Радянської армії. В 1968 році в м. Сєвєродонецьку він уклав шлюб з ОСОБА_3 . З 1970 року по 1977 рік продовжив трудову діяльність на підприємствах м. Сєвєродонецька. В 1978 році разом з дружиною поїхав працювати в район Крайньої Півночі, а згодом став громадянином Російської Федерації. З метою отримання даних про постійне проживання в України, які необхідні йому для отримання посвідки на постійне проживання в України, він звернувся до Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Луганської області, проте йому відмовили у видачі відповідної довідки через відсутність відомостей у картотеці Центру. Просив суд з урахуванням уточнених вимог заяви встановити факт його постійного проживання з 1963 року до 1978 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заяву, підтвердив доводи, викладені в заяві. Додатково суду пояснив, що батьки привезли його до м. Сєвєродонецька в 1957 році. Разом з батьками він мешкав по АДРЕСА_1 . Навчався в школі №1 м. Сєвєродонецька. В вересні 1963 році почав трудову діяльність на Електромеханічному заводі. 09.09.1967 року вступив до лав збройних сил Радянської армії, службу проходив в м. Артемівську Донецької області, яке нині має назву Бахмут. В 1968 році уклав шлюб з ОСОБА_3 25.11.1969 року закінчив службу в армії і повернувся додому. Разом з дружиною мешкав в м. Сєвєродонецьку і працював на Сєвєродонецькому хімічному комбінаті. В кінці 1977 року він разом з дружиною поїхав працювати в район Крайньої Півночі. Встановлення факту постійного проживання йому необхідне для отримання посвідки на постійне проживання, а згодом і громадянства України. Просив суд задовольнити заяву.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Оковітов Р.В. підтримав заяву, підтвердив доводи, викладені в заяві. Просив суд задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи Центру надання адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради Луганської області Шорохова Ю.С. в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення вимог заявника та просила про розгляд справи без її участі.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що знає заявника ОСОБА_1 , це її чоловік. Вона познайомилась з ним в 1966 році. В 1967 році він почав службу в армії. В 1968 році вони одружились. В 1969 році чоловік закінчив військову службу і повернувся в м. Сєвєродонецьк. Разом з чоловіком вони мешкали в м. Сєвєродонецьку. Від батьків чоловіка та його родичів вона знає, що він з родиною приїхав з Кавказу до м. Сєвєродонецька у 50-х роках. Чоловік навчався в школі №1 м. Сєвєродонецька, в 1963-1966 роках жив разом з батьками в м. Сєвєродонецьку. В 1967-1969 роках проходив військову службі в м. Артемівську Донецької області. В 1968 році під час відпустки ОСОБА_1 вони одружились. Після армії він повернувся до м. Сєвєродонецька і продовжив працювати. Наприкінці 1977 року вона з чоловіком поїхала працювати в район Крайньої Півночі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Підставою для звернення ОСОБА_1 в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання з 1963 року до 1978 року на території України, стало те, що заявник не може отримати в Центрі надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Луганської області довідку, яка б підтверджувала даний факт. Зазначена обставина підтверджується копією листа Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Луганської області від 12.12.2017 року.

В судовому засіданні з пояснень заявника було встановлено, що він приїхав на постійне проживання до м. Сєвєродонецька в 1957 році. Разом з батьками мешкав по АДРЕСА_1 . Навчався в школі №1 м. Сєвєродонецька. В вересні 1963 році почав трудову діяльність на Електромеханічному заводі. 09.09.1967 року вступив до лав збройних сил Радянської армії, службу проходив в м. Артемівську Донецької області, яке нині має назву Бахмут. В 1968 році уклав шлюб з ОСОБА_3 25.11.1969 року закінчив службу в армії і повернувся додому. Разом з дружиною мешкав в м. Сєвєродонецьку і працював на Сєвєродонецькому хімічному комбінаті.

Зазначені обставини були підтверджені свідком ОСОБА_4 , свідчення якої є аналогічними тим поясненням заявника, які він дав в судовому засіданні.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 від 09.09.1963 року встановлено, що він в період з 09.09.1963 року по 13.07.1963 року працював на Сєвєродонецькому заводі електронних обчислювальних машин, в період з 19.08.1965 року по 08.10.1965 року - на Лисичанському хімкомбінаті, в період з 01.12.1965 року по 31.01.1966 року - в Дослідно-конструкторському бюро синтетичних продуктів, в період з 03.03.1966 року по 06.09.1966 року - в Тресті Промхімкомбінату Сєвєродонецького пусконаладочного управління №10, в період з 19.09.1966 року по 28.12.1966 року - на Сєвєродонецькому приладобудівному заводі, в період з 12.01.1967 року по 04.09.1967 року - на ОСОБА_5 хім. комбінаті.

З останнього місця роботи заявник був звільнений у зв`язку з уходом в Радянську армію.

З копії довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 12.12.2017 року №260, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , був призваний на військову службу 11.09.1967 року, звільнений з дійсної військової служби в запас 25.11.1969 року. Після звільнення з дійсної військової служби став на військовий облік до Сєвєродонецького міського військового комісаріату.

Після служби в армії заявник ОСОБА_1 продовжив трудову діяльність на Сєвєродонецькому хімкомбінаті в період з 09.01.1970 року по 29.08.1977 року, що підтверджується копією трудової книжки.

Таким чином, в період з 09.09.1963 року по 04.09.1967 року та в період з 09.01.1970 року по 29.08.1977 року ОСОБА_1 працював на підприємствах міста Сєвєродонецька, а в період з 11.09.1967 року по 25.11.1969 року проходив службу в армії в м. Артемівську Донецької області.

Зі свідчень свідка ОСОБА_4 було встановлено, що заявник ОСОБА_1 в 50-х роках приїхав разом з батьками на постійне проживання до м. Сєвєродонецька. Він мешкав разом з батьками в АДРЕСА_1 , навчався в школі. Вона познайомилась з заявником в 1966 році в м. Сєвєродонецьку.

Суд, оцінюючи свідчення свідка за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи їх об`єктивність у сукупності з іншими доказами по справі, вважає їх достовірними, не зважаючи на те, що свідок ОСОБА_4 є дружиною заявника. Її свідчення є послідовними, логічними та підтверджуються іншими письмовими доказами, що виключає у суду будь-які сумніви щодо їх правдивості.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дійсно в період з 1963 року до 1978 року заявник ОСОБА_1 постійно мешкав в м. Сєвєродонецьку, що знайшло своє підтвердження в суді належними та достатніми доказами.

При цьому суд враховує, що встановлення зазначеного юридичного факту породжує для заявника юридичні наслідки, при цьому чинним законодавством не передбачений інший порядок встановлення такого факту, заявник не має можливості одержати відповідний документ, який би засвідчував факт його постійного проживання протягом певного періоду на території України, а встановлення цього факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, що відповідає положенням п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

З огляду на зазначене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту його постійного проживання з 1963 року до 1978 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 267-268, 273, 293, 315-319, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Центр надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Луганської області (місце знаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 32-а) задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав з 1963 року до 1978 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України".

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складене 01.02.2018 року.

Суддя Ж. І. Кордюкова