Справа № 444/2357/17
Провадження № 2/444/158/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15 січня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 10.02.2007 року у Жовківському відділі РАЦС, що стверджено свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2, актовий запис № 12. В шлюбі в них народилася одна дитина- син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею і знаходиться на її утриманні.

Зазначає, що відповідач не надає коштів на утримання сина, не дбає про його здоров'я і виховання. Вона одна повинна виховувати сина, утримувати його, лікувати оскільки син є людиною з інвалідністю з дитинства із-за захворювання органів рухового апарату, що стверджено довідкою МСЕК. Вказує, що на лікування витрачає значні кошти, але відповідач такою проблемою дитини не цікавиться, лише по телефону обіцяє допомагати.

Стверджує, що їй відомо, що відповідач в даний час працює за кордоном, а тому має можливість надавати утримання синові в твердій грошовій сумі.

Просить стягувати щомісячно в її користь аліменти з відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття по 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини певного віку.

Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, просить позов задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації його проживання, оскільки на адресу суду повернувся конверт із відміткою причини повернення- за закінченням терміну зберігання. Суд враховує, що справа 21.11.2017 року о 10 год. 30 хв. та 05.12.2017 року о 16 год. 00 хв. не розглядадася, знімалася із розгляду у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді та його перебуванням на лікарняному.

А тому неявка в судове засідання відповідача є першою без поважних причин.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання , не з'явився в судове засідання без повідомлення причин , не подав відзив , а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Оскільки сторони по справі в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

З копії свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № вбачається, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 10.02.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського райуправління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 12.

За час перебування у шлюбі у сторін народилася одна дитина, а саме син- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3. Батьком дитини є відповідач по справі.

Позивач стверджує, що дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Доказів, які б спростовували дані твердження у суду немає.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно норм ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи те, що дитина проживає разом із матір'ю, знаходиться на її утриманні, відповідач не надає коштів на її утримання, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи, що свідчить про можливість виконання ним обов'язків по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 року» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень , а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Суд враховує, що ОСОБА_3, 13.05.2007 року є особою з інвалідністю з дитинства у зв'язку із проблемами опорно-рухового апарату, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда № 90 (вікова категорія від 0 до 18 років), а тому на переконання суду потребує значних коштів на утримання, в тому числі і на лікування, профілактику захворювань.

А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 3723,00 грн., обов'язок обох батьків на утримання дітей, роз'яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, той факт, що дитина є особою з інвалідністю, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати на утримання неповнолітньої дитини, а саме сина- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 12.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька, враховуючи особливі потреби дитини.

Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач зверталася в суд із позовом 12.10.2017 року, коли судовий збір розраховувався виходячи із прожиткового мінімуму у розмірі 1600,00 грн., тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 23, 141, ч. 2 ст. 247, ст. 258-259, 264-265, 280-282, 354, ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, місце праці судом не встановлено, серія та номер паспорта, ідентифікаційний номер судом не встановлені) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_3, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 08.10.1996 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на утримання неповнолітньої дитини, а саме сина- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 12.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів стягуваний в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, місце праці судом не встановлено, серія та номер паспорта, ідентифікаційний номер судом не встановлені, судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз'яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Апеляційного суду Львівської області, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України.

Суддя Зеліско Р. Й.