Номер справи 220/1939/17
Номер провадження № 2/220/48/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі - Кірпічніковій Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Макстрой», третя особа: Великоновосілківська Державна нотаріальна контора, про визнання права власності на цінні папери,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на цінні папери, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, яка є бабусею позивача, вона успадкувала все належне померлій майно за заповітом при цьому зареєструвавши в законному порядку право власності на це майно, звернувшись в межах встановленого законом строку до Великоновосілківської нотаріальної контори, де 20.12.2002 року було заведено спадкову справу № 674 та видано позивачеві свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та на земельну ділянку після смерті ОСОБА_2

Згодом позивач дізналася, що померла була внесена до списків акціонерів ВАТ «Макстрой» та на її вимогу 28.09.2017 року товариство надало інформацію, якою підтвердило, що ОСОБА_2 дійсно являється їх акціонером.

За запитом суду ТОВ «Об'єднана реєстраційна компанія» надала інформацію щодо відкритого рахунку НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_2 на якому обліковуються права на цінні папери - емітент ПАТ «Макстрой», акції, іменні прості, вартістю однієї 0,25 грн., кількістю 13668, номінальною вартістю 3417,00 грн.

З метою прийняття частини спадщини що залишилася, у вигляді цих акцій, позивач звернулася до Великоновосілківської нотаріальної контори, але отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з неможливістю доведення факту родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_2, про що свідчить відповідна постанова нотаріуса.

З урахуванням викладеного, позивач, враховуючи неможливість документального доведення факту родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_2, змушена була звернутися до суду з метою прийняття частини спадщини що залишилася, у вигляді цінних паперів та встановлення факту родинних відносин.

В судове засідання сторони та їх законні представники не з'явилися, але позовні вимоги ніким не оспорювалися, про що свідчать заяви відповідача та заінтересованої особи. Крім цього, згідно заяв, проти задоволення позовних вимог сторони не заперечили.

Позивач письмово заявила про розгляд справи у її відсутність, а також на заявлених вимогах наполягла.

Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а відтак, згідно ст. 49, 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову.

Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено:

Згідно доданих до справи документів, копії свідоцтва про право на спадщину та постанови нотаріуса, встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 успадкувала все належне померлій майно за заповітом, зареєструвавши в законному порядку право власності на це майно, звернувшись в межах встановленого законом строку до Великоновосілківської нотаріальної контори, де 20.12.2002 року було заведено спадкову справу № 674 та видано позивачеві свідоцтво (а.с. 10) про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та на земельну ділянку після смерті ОСОБА_2

Оцінюючи докази, у вигляді факту заведення нотаріусом спадкової справи, а відтак і встановлення родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, враховуючи надані документи: копію паспорту позивача, свідоцтва про її народження, свідоцтва про народження ОСОБА_2, довідку Запорізького міського ВРАЦС, судом прийнято до уваги, що позивач ОСОБА_1 та померла ОСОБА_2 дійсно знаходяться в родинних відносинах.

Згідно постанови Державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори від 25.10.2016 року, серед наданих нотаріусу документів присутній заповіт, посвідчений секретарем Старомайорської сільської ради народних депутатів 12 травня 1994 року, зареєстрований за № 84, за яким ОСОБА_2, все належне їй майно заповіла позивачеві ОСОБА_1

За інформацію ВАТ «Макстрой» від 28.09.2017 року, померла ОСОБА_2 являється акціонером ВАТ «Макстрой» та згідно інформації ТОВ «Об'єднана реєстраційна компанія» в депозитарній установі відкрито рахунок НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_2 на якому обліковуються права на цінні папери - емітент ПАТ «Макстрой», акції, іменні прості, вартістю однієї 0,25 грн., кількістю 13668, номінальною вартістю 3417,00 грн.

Тобто встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 успадкувала частину спадкового майна, але частина спадку у вигляді цінних паперів залишилась не успадкованою.

Згідно постанови Державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори від 25.10.2016 року, позивачеві ОСОБА_1 відмовлено у вчинені нотаріальних дій, видачі свідоцтва про право на спадщину, в з в'язку з відсутністю свідоцтва про народження батька позивача, а від так недоведеністю факту родинних відносин між померлою ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України).

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Статтею 152 ЦК України визначено, що акціонерним товариством є господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

У відповідності до ст. 20 Закону України «Про акціонерні товариства», в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього акціонерного товариства. Усі акції товариства є іменними. Акції товариств існують виключно в без документарній формі.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок», акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Емітентом акцій є тільки акціонерне товариство. Порядок прийняття відповідним органом акціонерного товариства рішення про розміщення акцій визначається законом, що регулює питання утворення, діяльності та припинення акціонерних товариств. Акціонерне товариство розміщує тільки іменні акції. Акціонерне товариство розміщує акції двох типів - прості та привілейовані. Реєстрацію випуску акцій здійснює Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку в установленому нею порядку. Обіг акцій дозволяється після реєстрації Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати розміщення акцій та видачі свідоцтва про реєстрацію випуску акцій.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про депозитарну систему» підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в без документарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі.

Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

Виписка з рахунка в цінних паперах не є цінним папером, а її передача від однієї особи до іншої не є вчиненням правочину щодо цінних паперів і не тягне за собою переходу прав на цінні папери та прав за цінними паперами.

Згідно зі ст.1 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок», вчинення правочинів, пов'язаних з переходом прав власності на цінні папери і прав за цінними паперами, за винятком договорів, що укладаються під час розміщення цінних паперів, є обігом цінних паперів.

Статтею 5 ЗУ «Про національну депозитарну систему» врегульовано перехід та реалізація права власності на цінні папери в Національній депозитарній системі. Зокрема, нормами цієї статті встановлено, що право власності на цінні папери, випущені в без документарній формі, переходить до нового власника з моменту зарахування цінних паперів на рахунок власника у зберігача. Підтвердженням права власності на цінні папери є сертифікат, а в разі знерухомлення цінних паперів чи їх емісії в без документарній формі - виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов'язаний надавати власнику цінних паперів. Виписка з рахунку у цінних паперах не може бути предметом угод, що тягнуть за собою перехід права власності на цінні папери. Угоди щодо цінних паперів не підлягають нотаріальному посвідченню, якщо інше не передбачено законодавством чи угодою сторін.

Позов про визнання права власності це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на майно. Об'єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою позову є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить підтвердження позивачем своїх прав на майно, що може випливати із представлених їм правовстановлюючих документів. Вирішуючи спори, пов'язані з правом власності, судова практика виходить з того, що підтвердженням наявності такого права можуть бути документи, що фіксують, підтверджують і оформлюють безпосередньо самі юридичні факти, на підставі яких у власника виникає (до нього переходить) право власності.

Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. Таким чином, до предмету доказування у даній справі входить встановлення цивільно-правових підстав набуття права власності на іменні цінні папери.

Так виходячи із змісту наведених норм і відповідно до встановлених у даній справі обставин, неможливість здійснити процедуру щодо реєстрації права власності на нерухоме майно в позасудовому порядку не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1.

У той же час, у відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, які правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту договору, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, у відповідності з діючим законодавством, прийняла частину спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 у встановлені законодавством України строки, однак отримати свідоцтво про право на іншу частину спадщини, у вигляді цінних паперів, позбавлена можливості, у зв'язку з тим, що незалежно від її волі виникли обставини, які унеможливлюють нотаріально посвідчити процедуру прийняття позивачем спадкового майна.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги у частині визнання права власності на цінні папери.

На підставі ст. 293-294 ЦПК України, враховуючи збіг прізвищ імен по батькові позивача та померлої ОСОБА_2, дослідження документів підтверджуючих факт родинних відносин між сторонами нотаріусом, а відтак урахування цього при заведенні спадкової справи та видачі правовстановлюючого документу, суд вважає доведеним факт наявності родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2, а тому заявлені вимоги про встановлення факту родинних відносин між позивачем та померлою також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2, (паспорт серії НОМЕР_3 виданий Великоновосілківським РВ УМВС України в Донецькій області 22.04.2002 року) та померлою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) (паспорт радянського зразка НОМЕР_4, виданий 24.08.1977 року Великоновосілківським РВВС, вказане місце реєстрації: АДРЕСА_1), а саме те, що позивач ОСОБА_1 є рідною онукою померлої ОСОБА_2

Визнати за ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Великоновосілківським РВ УМВС України в Донецькій області 22.04.2002 року), в порядку спадкування за заповітом після смерті 19 грудня 1997 року ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт радянського зразка НОМЕР_4, виданий 24.08.1977 року Великоновосілківським РВВС)), останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1, право власності на акції Публічного Акціонерного Товариства «МАКСТРОЙ», за відкритим у ТОВ «Об'єднана реєстраційна компанія» рахунком НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_2, на якому обліковуються права на цінні папери - емітент ПАТ «Макстрой», акції, іменні прості, вартістю однієї 0,25 грн., кількістю 13668, номінальною вартістю 3417,00 грн., код цінних паперів UA.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Г.М. Яненко