Постанова

Іменем України

18 січня 2018 року

м. Київ

справа № 487/8810/15-ц

провадження № 61-355св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

ЧернякЮ. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі Філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор»;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Миколаївської області у складі колегії суддів Яворської Ж. М., Базовкіної Т. М., Кушнірової Т. Б.

від 14 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 14 березня 2011 року позивач працював на посаді помічника керівника, а з 01 листопада 2011 року - на посаді заступника директора з питань безпеки та економіки у філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор». Наказом від 26 жовтня 2015 року № 725 його звільнено з роботи з 27 жовтня 2015 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Вважав своє звільнення незаконним, проведеним без згоди профспілкового комітету, за відсутності фактичних змін в організації виробництва і праці. Вказував, що йому не запропоновано інші вакантні посади, що відповідають його кваліфікації та освіті, а також йому не видано трудову книжку.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд поновити його на роботі на посаді заступника директора з питань безпеки та економіки у філії

ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 50 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2016 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника директора (з питань економіки та безпеки) у структурному підрозділі

ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» - філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» з 27 жовтня 2015 року. Стягнуто з ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» на користь

ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі

9 675 грн 12 коп. та 20 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» судовий збір в дохід держави у розмірі 2 967 грн 50 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 6 252 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивача звільнено з порушенням трудового законодавства, а саме: не враховано переважне право позивача на залишення на роботі, відповідачем не було запропоновано іншу роботу відповідно до його кваліфікації та досвіду роботи, а також його звільнено без згоди профспілкового комітету.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що позивача

звільнено у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для його поновлення на роботі відсутні.

09 вересня 2016 року ОСОБА_3 подав до суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що при складанні змін до штатного розпису були допущені порушення, на підприємстві фактично не були запроваджені зміни в організації виробництва та праці. Крім того, у порушення вимог трудового законодавства відповідач не запропонував йому усі наявні на підприємстві вакантні посади, а лише ті, які не відповідають його освіті та кваліфікації. Також його звільнено за відсутності згоди профспілкового комітету.

14 листопада 2016 року ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» подало до суду заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначило, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Ухвалою колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 лютого 2017 року справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі філії ПАТ«Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

У відповідності до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами були застосовані положення пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у відповідності до яких трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частини 2 статті 40 цього Кодексу звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Також судами застосовані положеннячастини першої і третьої статті49-2 КЗпП України: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті

40, частини 3 статті 49-2 КЗпП Українищодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну посаду, яку працівник може виконати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1

статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Судами установлено, що ОСОБА_3 з 14 березня 2011 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, а з 01 вересня 2011 року працював на посаді заступника директора з питань безпеки та економіки у філії

ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор».

Розпорядженням в. о. голови правління ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» від 13 липня 2015 року № 28-р з метою ефективного використання фонду оплати праці директорам філій надано доручення про внесення пропозицій щодо можливості підвищення заробітних плат за рахунок оптимізації штатної чисельності працівників. У дорученні зазначено, що при розробці пропозицій в першу чергу необхідно звернути увагу на чисельність штатних працівників, не задіяних у виробничому процесі філії (адміністративний персонал).

Листом від 22 липня 2015 року № 686 директором філії надано пропозиції щодо скорочення посад: заступника директора (з питань економіки та безпеки) (1 од.), заступника директора (з виробництва) (1 од.), заступника директора (2 од.), менеджера з постачання (1 од.), майстра зернових складів під'їзних колій (1 од.).

24 липня 2015 року в. о. голови правління ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» затверджені зміни до штатного розпису із переліком посад, які виводяться з нього з жовтня 2015 року, серед яких була й посада заступника директора з питань економіки та безпеки.

Такі дії вчинені в. о. голови правління у межах повноважень, передбачених пунктом 7.8 Положення про філію, відповідно до якого структура і штатний розпис розробляються філією з урахуванням вимог колективного договору і подаються на затвердження голові правління товариства.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом директора філії від 27 липня

2015 року № 108 внесені зміни до штатного розпису з 27 жовтня 2015 року, відповідно до яких, зокрема, виведено посаду заступника директора (з питань економіки та безпеки) зі штатного розпису.

Зазначений наказ видано директором філії на виконання змін в штатному розписі, що затверджені в. о. голови правління ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 24 липня 2015 року.

У відповідності до частини третьої статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку (частина перша статті 79 ГК України).

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що уповноваженими органами господарського товариства в межах компетенції були прийняті рішення про скорочення штату працівників філії ПАТ«Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор».

Наказом від 17 серпня 2015 року № 546-к в. о. голови правління ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у зв'язку із скороченням штату працівників керівника філії уповноважено повідомити працівників, посади яких підлягають скороченню, про заплановане вивільнення з 27 жовтня 2015 року.

Наказом від 18 серпня 2015 року № 127 директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» уповноважено здійснити попередження працівників, посади яких підлягають скороченню, про заплановане вивільнення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивача було персонально попереджено про скорочення займаної ним посади. Від проставляння підпису про ознайомлення з наказом від 17 серпня 2015 року № 546-к позивач відмовився, про що складено акт від 18 серпня 2015 року.

Крім того, листами № 916/07 від 15 вересня 2015 року та № 949/07

від 23 вересня за підписом директора філії позивачу запропоновані наявні вакантні посади. До переліку запропонованих посад включені, зокрема, посади начальника штабу цивільної оборони і головного енергетика. Від проставляння підпису про згоду або незгоду з запропонованими вакансіями позивач відмовився, про що свідчать акти від 15 вересня 2015 року та від 23 вересня 2015 року відповідно. Лист № 916/07 від 15 вересня 2015 року був 16 вересня 2015 року направлений цінним листом на адресу ОСОБА_3

Наказом в. о. голови правління ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від 26 жовтня 2015 року № 725-к ОСОБА_3 звільнено з посади заступника директора (з питань економіки та безпеки) філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» у зв'язку зі скороченням штату працівників з 27 жовтня 2015 року.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про дотримання вимог пункту 1 частини першої статті 40 та статті 49-2 КЗпП України при звільненні позивача.

Відповідно до положень статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або

уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

27 липня 2015 року директором філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» направлено листа до профспілкової організації філії щодо отримання згоди на скорочення посад, в тому числі посади заступника директора (з питань економіки та безпеки).

Рішенням профспілкового комітету первинної профспілкової організації філії ПАТ«Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» від 07 серпня 2015 року згоду на скорочення посади заступника директора з економіки та безпеки не надано. Мотивів ненадання згоди не наведено.

25 вересня 2015 року директором філії до профспілкового комітету первинної профспілкової організації філії направлено листа щодо отримання згоди на звільнення позивача з посади заступника директора з економіки та безпеки у зв'язку зі скороченням штату на підставі пункту 1 ст. 40 КЗпП України.

Частиною п'ятою статті 43 КЗпП України передбачено, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що подання директора філії до профспілкової організації про надання згоди на розірвання трудового договору з позивачем у передбачений законодавством термін профспілковим комітетом первинної профспілкової організації філії розглянуто не було, а тому згідно вимог частини п'ятої статті 43 КЗпП України вважається, що профспілковий комітет надав згоду на розірвання трудового договору з позивачем.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року у справі № 488/4844/15-ц, на яке в касаційній скарзі посилається заявник, наголошуючи на нестабільності судової практики, скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, який скасував неправильне рішення місцевого суду, про те, що при звільненні позивача у зв'язку із скороченням штату відповідачем дотримано порядок та строки, передбачені законодавством, на підприємстві фактично запроваджені зміни до штатного розпису та скорочено адміністративні посади, позивача було попереджено про скорочення займаної посади та запропоновано вакантні посади, згоди на переведення на які позивач не надав. З 01 грудня 2015 року позивач вступив на посаду директора ПП «Юридичний департамент «Діконг Юг».

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Доводи касаційної скаргивисновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 409, 410, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Луспеник Д. Д.

Судді Білоконь О. В.

СинельниковЄ. В.

ХоптаС. Ф.

ЧернякЮ. В.