Провадження № 2/127/6099/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі - ОСОБА_1 обласної ради, ОСОБА_2 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, повязаним із корупцією, -

встановив:

Заступник керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури звернувся в суд в інтересах держави в особі ОСОБА_1 обласної ради, ОСОБА_2 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, повязаним із корупцією. Позов мотивовано тим, що Вінницьким міським судом 16.02.2017 у відкритому судовому засіданні розглянуто матеріали адміністративної справи № 127/1809/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - заступника начальника ОСОБА_2 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області, за вчинення адміністративного правопорушення повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2017 року провадження по справі № 127/1809/17 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Однак, вказана постанова Вінницького міського суду оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_1 місцевою прокуратурою. Згідно постанови Апеляційного суду Вінницької області від 20.04.2017 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2017 року щодо ОСОБА_3 про закриття провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП скасовано. ОСОБА_3 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено стягнення в виді 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3400 гривень. Вказана постанова оскарженню не підлягає та набула законної сили. Як встановлено Апеляційним судом Вінницької області під час розгляду справи № 127/1809/17 наказом начальника ОСОБА_2 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області № 9 від 16.01.2014 ОСОБА_3 з 16.01.2014 р. призначений на посаду заступника начальника управління з правових питань. На підставі наказу начальника управління спільної комунальної власності від 14.03.2016 № 36 ОСОБА_3 14.03.2016 виконував обов'язки начальника управління. 14.03.2016 р. в.о. начальника управління ОСОБА_3 видав наказ № 21 Про преміювання працівників управління», згідно якого за виконання основних показників господарської діяльності за січень-лютий 2016 року було виплачено премію всім працюючим працівникам управління по виробничих результатах в розмірі 40% від посадового окладу за фактично відпрацьований період. На підставі вказаного власного наказу, згідно розрахунково-платіжної відомості заробітної плати за 2016 рік в березні ОСОБА_3 отримав премію в розмірі 1629 грн. На підставі наказу начальника управління спільної комунальної власності віл 19.04.2016 № 36 ОСОБА_3 з 25.04.2016 по 29.04.2017 виконував обов'язки начальника управління. 25.04.2016 в.о. начальника управління ОСОБА_3 видав наказ № 39, згідно якого з нагоди свята Великодня було виплачено премію всім працюючим працівникам управління в розмірі 40% від посадового окладу за рахунок витрат управління. На підставі вказаного власного наказу, згідно розрахунково-платіжної відомості заробітної плати за 2016 рік в квітні ОСОБА_3 отримав премію в сумі 2414 грн. На підставі наказу начальника управління спільної комунальної власності від 22.06.2016 № 79 ОСОБА_3 з 13:00 22.06.2016 по 24.06.2016 виконував обов'язки начальника управління. 23.06.2016 в.о. начальника управління ОСОБА_3 видав наказ № 81, згідно якого з нагоди свята Дня Конституції України було виплачено премію всім працюючим працівникам управління в розмірі 40% від посадового окладу за рахунок витрат управління. На підставі вказаного власного наказу, згідно розрахунково-платіжної відомості заробітної плати за 2016 рік в червні ОСОБА_3 отримав премію в сумі 2414 грн. 40% від посадового окладу 6035 грн. На підставі наказу начальника управління спільної комунальної власності від 03.08.2016 № 103 ОСОБА_3 з 10.08.2016 по 23.08.2016 виконував обов'язки начальника управління. 11.08.2016р. в.о. начальника ОСОБА_2 ОСОБА_4 видав наказ № 93, згідно якого з нагоди свята Дня Незалежності України було виплачено премію всім працюючим працівникам управління в розмірі 25% д посадового окладу за рахунок фонду матеріального заохочення, згідно колективного договору. На підставі вказаного власного наказу, згідно розрахунково-платіжної відомості заробітної плати за 2016 рік в серпні ОСОБА_3 отримав премію в сумі 2360 грн.: 25% від посадового окладу 7941 грн. та доплати 1485,91 грн. У відомості про ознайомлення працівників управління з Законом України «Про запобігання корупції», складеній спеціалістом І категорії служби кадрової роботи з юридичного забезпечення ОСОБА_5 за січень 2015 року, навпроти прізвища та ініціалів ОСОБА_3 є його підпис. Тобто ОСОБА_3 був обізнаний з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. Однак, ОСОБА_3 не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів голову ОСОБА_1 обласної ради в міжсесійний період, не вжив заходів для його уникнення, натомість ототожнивши свою посаду в.о. начальника управління з працівником управління, сам особисто оцінював результати своєї роботи та преміював самого себе власними наказами. Видача наказів про надання премії не входить в систему оплати праці та носить індивідуальний характер, який спрямований на задоволення матеріальної вигоди ОСОБА_3 Преміювання самого себе і є приватним інтересом ОСОБА_3, який обєктивно може суперечити його службовим чи представницьким повноваженням. Таким чином, постановою Апеляційного суду Вінницької області від 20.04.2017 року по справі № 127/1809/17 ОСОБА_6 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП з призначенням стягнення у виді штрафу, водночас, залишилася невідшкодованою шкода, завдана вчиненням відповідачем адміністративного правопорушення повязаного із корупцією, у розмірі 8817 грн. Просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 обласної ради в рахунок відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_2 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області вчиненням адміністративного правопорушення повязаного із корупцією, в сумі 8817 грн. та стягнути з ОСОБА_3 на користь прокуратури Вінницької області витрати на сплату судового збору в сумі 1600 грн.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 обласної ради в судовому засіданні позов не підтримала з мотивів, що ОСОБА_1 обласній раді шкоди діями ОСОБА_3Г не заподіяно.

Представник позивача ОСОБА_2 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області в судовому засіданні позов не підтримала, пояснивши, що управління не погоджується із висновком прокуратури що фінансування управління здійснюється за рахунок коштів обласного бюджету, а відсутність відшкодування шкоди завданої управлінню порушує права обласної Ради і завдає суттєвої шкоди інтересам держави. ОСОБА_2 є юридичною особою публічного права, створеною розпорядчим документом органу місцевого самоврядування, не є бюджетною організацією чи державним органом, працівники управління не є державними службовцями. ОСОБА_2 за організаційно-правовою формою є комунальною організацією та здійснює діяльність відповідно до Положення про управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області, затвердженого розпорядженням голови обласної Ради від 31.08.2001 року №116 (зі змінами та доповненнями). ОСОБА_2 здійснює діяльність на підставі кошторисів доходів і витрат, які затверджувались головою ОСОБА_1 обласної Ради. До показників доходів наведених у кошторисах, віднесені доходи від оренди, доходи від комунальних послуг та інші доходи. Форма цього документу не відповідає формі кошторису бюджетної установи, визначеної Наказом Мінфіну України №57 від 28.01.2002р. ОСОБА_2, крім інших форм звітності, складає форму звітності №2-к «Консолідований звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)», відповідно до якого, результатом фінансово-господарської діяльності управління є прибуток, а податкові декларації з податку на прибуток підтверджують сплату ним податку на прибуток до бюджету. Враховуючи вищезазначене, управління не є бюджетною установою про що свідчать: відсутність планів асигнувань загального фонду бюджету (місцевих бюджетів) та планів спеціального фонду, невідповідність затверджених головою обласної Ради кошторисів доходів і витрат кошторисам бюджетних установ, віднесення до показників витрат кошторисів доходів і витрат податку на прибуток (що вказує на те що результатом діяльності є прибуток, в той час як бюджетна установа відповідно до Бюджетного кодексу України є неприбутковою організацією), ведення бухгалтерського обліку та складення фінансової звітності відповідно до норм законодавства, які застосовуються для субєктів господарювання всіх форм власності (крім бюджетних установ). Ця позиція управління повністю підтверджується матеріалами планової ревізії ОСОБА_2 Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, проведеної у червні-серпні поточного року. Крім інших питань, перевірці підлягали питання оплати праці, а також нарахування премій працівникам управління, інспекторам надавались (в тому числі) і постанови та рішення судів винесених у відношенні посадових осіб управління, при цьому порушень фінансової дисципліни не виявлено. Премії працівникам управління нараховувались згідно умов колективного договору, Положення про преміювання (є додатком до колдоговору), затвердженого кошторису доходів і витрат, не за рахунок бюджетних коштів. Оскільки, постанова Апеляційного суду Вінницької області від 20.04.2017р. щодо ОСОБА_3 не містить посилання на шкоду завдану посадовою особою своїми діями та не зобовязує відповідача сплатити (відшкодувати) будь-які кошти крім стягнення у вигляді 200 неоподатковуваних доходів громадян (3400 грн.), за таких обставин управління не вимагало від ОСОБА_3 відшкодування шкоди у сумах вказаних у листі прокуратури від 25.07.2017р.

Відповідач та його представник позов не визнали заперечували щодо його задоволення. Пояснили, що позов в імені позивача поданий особою, яка не має повноважень на ведення справи, оскільки у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується вимога першого позивача, яким прокурором визначено ОСОБА_1 обласну раду, а також відсутні докази в обґрунтування уповноваження державою ОСОБА_1 обласну раду на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах. Також, не міститься обґрунтованих підстав для звернення прокурора з позовом в інтересах другого позивача - ОСОБА_2 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області, зважаючи на те, що до позову не додано доказів, які б свідчили про те, що останнє наділено повноваженнями здійснювати функції держави в спірних правовідносинах. Вважають, що на день звернення прокурора з даним позовом постанова судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2017 року щодо ОСОБА_3 про закриття провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, не скасована та є чинною, оскільки постановою Апеляційного суду Вінницької області від 20 квітня 2017 року скасовано постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року щодо ОСОБА_3 про закриття провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Окрім того, вважають, що, положення ст. 1166 ЦК України, на яку посилається прокурор не дає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки неповідомлення про конфлікт інтересів не може створювати юридичних наслідків у вигляді відшкодування шкоди державі, якщо заробітна плата (її складові) були отримані на законних підставах. Відповідно ст. 2 Закону України "Про оплату праці" винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи, яка включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені законодавством, премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій, входить в структуру заробітної плати. Згідно з Положенням про преміювання працівників управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області, яке є додатком 6 до Колективного договору, та затверджено начальником управління, погоджено головою профспілкового комітету, начальнику управління наряду з іншими працівниками управління виплачується премія за виконання основних показників господарської діяльності; за ефективну та якісну роботу; до свят та інше. Преміювання проводиться за рахунок фонду матеріального заохочення та відносяться до матеріальних витрат управління. Підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи. Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВІ № 034108, який складений відносно ОСОБА_3 працівниками УЗЕ у Вінницькій області та підтримано прокурором Марченковим Д.С. в суді, в графі « правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду» зазначено «не заподіяно».З дати складання протоколу про адміністративне правопорушення до дня звернення прокурором до суду з позовом накази в.о. начальника ОСОБА_2 від 14.05.2016 № 21, від 25.04.2016 № 39, від 23.06.2016 № 81, від 11.08.2016 № 93 не було оскаржено та не було скасовано, що свідчить про їх законність та чинність.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі наказу начальника управління спільної комунальної власності від 14.03.2016 року № 36 ОСОБА_3 14.03.2016 року виконував обов'язки начальника управління. 14.03.2016 року, в.о. начальника управління ОСОБА_3 видав наказ № 21 «Про преміювання працівників управління», згідно якого за виконання основних показників господарської діяльності за січень-лютий 2016 року було виплачено премію всім працюючим працівникам управління по виробничих результатах в розмірі 40% від посадового окладу за фактично відпрацьований період. На підставі вказаного власного наказу, згідно розрахунково платіжної відомості заробітної плати за 2016 рік в березні ОСОБА_3 отримав премію в сумі 1629 грн.

На підставі наказу начальника управління спільної комунальної власності від 19.04.2016 року № 53 ОСОБА_3 з 25.04.2016 року по 29.04.2017 року виконував обов'язки начальника управління. 25.04.2016 року, в.о. начальника управління ОСОБА_3 видав наказ № 39, згідно якого з нагоди свята Великодня було виплачено премію всім працюючим працівникам управління в розмірі 40% від посадового окладу за рахунок витрат управління. На підставі вказаного власного наказу, згідно розрахунково-платіжної відомості заробітної плати за 2016 рік в квітні ОСОБА_3 отримав премію в сумі 2414 грн.

На підставі наказу начальника управління спільної комунальної власності від 22.06.2016 року № 79 ОСОБА_3 з 13:00 22.06.2016 року по 24.06.2016 року виконував обов'язки начальника управління. 23.06.2016 року, в.о. начальника управління ОСОБА_3 видав наказ № 81, згідно якого з нагоди свята Дня Конституції України було виплачено премію всім працюючим працівникам управління в розмірі 40% від посадового окладу за рахунок витрат управління. На підставі вказаного власного наказу, згідно розрахунково-платіжної відомості заробітної плати за 2016 рік в червні ОСОБА_3 отримав премію в сумі 2414 грн.: 40% від посадового окладу 6035 грн.

На підставі наказу начальника управління спільної комунальної власності від 03.08.2016 року № 103 ОСОБА_3 з 10.08.2016 року по 23.08.2016 року виконував обов'язки начальника управління. 11.08.2016 року, в.о. начальника ОСОБА_2 ОСОБА_3 видав наказ № 93, згідно якого з нагоди свята Дня Незалежності України було виплачено премію всім працюючим працівникам управління в розмірі 25% від посадового окладу за рахунок фонду матеріального заохочення, згідно колективного договору. На підставі вказаного власного наказу, згідно розрахунково-платіжної відомості заробітної плати за 2016 рік в серпні ОСОБА_3 отримав премію в сумі 2360 грн.: 25% від посадового окладу 7941 грн. та доплати 1485,91 грн.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, як виконуючий обов'язки начальника ОСОБА_2 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області на підставі наказів начальника управління від 14.03.2016 № 36, від 19.04.2016 № 53, від 22.06.2016 № 79, від 03.08.2016 № 103, тобто посадова особа юридичної особи публічного права - суб'єкт, визнаний п. «а» ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» в приміщенні управління за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, шляхом видання наказів від 14.05.2016 № 21, від 25.04.2016 № 39, від 23.06.2016 № 81, від 11.08.2016 № 93, приймав рішення про преміювання всіх працівників управління, в тому числі самого себе, в умовах реального конфлікту інтересів, отримав на підставі власних наказів премій на загальну суму 8817 грн. Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2017 року адміністративне провадження щодо ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою судді апеляційного суду Вінницької області від 20.04.2017 року скасовано постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2016 року щодо ОСОБА_3 про закриття провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти стягнення в виді 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3400 гривень.

Відповідно до Положення про управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області ОСОБА_2 є юридичною особою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки, володіє основними засобами та оборотними коштами.

ОСОБА_2 очолює начальник, який здійснює безпосереднє керівництво управлінням; видає накази і інші розпорядчі документи з питань, що входять до компетенції управління; самостійно розпоряджається коштами управління згідно з затвердженим кошторисом;затверджує положення про преміювання та заохочення працівників управління.

Відповідно до Положення про преміювання працівників управління, яке затверджено начальником управління та погоджено головою профспілкового комітету, начальнику управління наряду з іншими працівниками управління виплачується премія за виконання основних показників господарської діяльності; за ефективну та якісну роботу; до свят та інше.

Преміювання проводиться за рахунок фонду матеріального заохочення та відносяться до матеріальних витрат управління.

Матеріальні витрати управління на кожний календарний рік визначені у кошторисі, який затверджується виключно Головою ОСОБА_1 обласної ради.

Підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи. Проте зі змісту постанови апеляційного суду Вінницької області від 20.04 2017 року не вбачається, яка саме шкода та у якому розмірі була завдана відповідачем державі, в інтересах якої заявлений позов.

Також, відсутні відомості про заподіяну шкоду і в самому протоколі про адміністративне правопорушення серії ВІ № 034108.

Накази в.о. начальника ОСОБА_2 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області від 14.03.2016 № 36, від 19.04.2016 № 53, від 22.06.2016 № 79, від 03.08.2016 № 103 «Про преміювання працівників управління», які стали підставою для нарахування таких коштів є чинними та ніким не оспореними.

В процесі розгляду справи прокурором не надано суду належних та достатніх доказів щодо заподіяння ОСОБА_3 реальної шкоди інтересам держави.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним відмовити заступнику керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури в задоволенні позову.

На підставі викладеного, згідно ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «про місцеве самоврядування в Україні», ЗУ» Про запобігання корупції», керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову заступнику керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі - ОСОБА_1 обласної ради, ОСОБА_2 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, повязаним із корупцією - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 19.02.2018року.

ОСОБА_1 місцева прокуратура, м. Вінниця, провул Цегельний, 8.

ОСОБА_1 обласна рада, вул. Соборна, 70, м. Вінниця, .

ОСОБА_2 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе,7, .

ОСОБА_3, АДРЕСА_1, паспорт серія АТ №124656.

Суддя: