ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2018 року м. Кропивницький

справа № 394/225/17

провадження № 22-ц/781/223/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Гайсюка О.В.

Суддів: Голованя А.М.

Карпенка О.Л.

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою голови Небелівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області Титаренко Алли Миколаївни на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Небелівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, треті особи: голова Небелівської сільської ради Титаренко Алла Миколаївна, Відділ освіти, молоді та спорту Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області, ОСОБА_4 про скасування незаконного розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітку, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом в якому зазначила, що 02 грудня 2011 року вона була призначена на посаду завідуючої дошкільним навчальним закладом «Сонечко» за розпорядженням Небелівського сільського голови Новоархангельського району №18 від 02.12.2011 року.

01.04.2016 року вона була звільнена з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України, але була поновлена на посаді за рішенням Новоархангельського районного суду від 12.08.2016 року. Рішення про поновлення було виконане 13.02.2017 року.

Розпорядженням Небелівського сільського голови Титаренко А.М. від 07.03.2017 року №7 вона була звільнена із займаної посади, як така, що не відповідає займаній посаді (відсутність вищої педагогічної освіти не нижче освітнього кваліфікаційного рівня «спеціаліст»).

Посилаючись на те, що її звільнення відбулося в порушення норм трудового законодавства, зокрема, п.2 ст.40 КЗпП, в день звільнення їй не були виплачені всі належні до виплати суми, порушенням її трудових прав їй було завдано моральної шкоди, ОСОБА_3 просила скасувати розпорядження про її звільнення, визнати дії відповідача незаконними, зобов'язати голову Небелівської сільської ради поновити її на посаді та стягнути з сільської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за час затримки розрахунку (з 07.03.2017р. по 29.03.2017р.) та 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Новоархангельського районного суду від 17.11.2017 року позов задоволено частково.

Розпорядження про звільнення ОСОБА_3 скасовано, дії голови Небелівської сільської ради щодо звільнення ОСОБА_3 визнано незаконними.

Зобов'язано голову Небелівської сільської ради поновити ОСОБА_3 на посаді.

Стягнуто з Небелівської сільської ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 19932,50 грн. з утриманням з цієї суми податків та інших обов'язкових платежів.

З сільської ради також стягнуто на користь ОСОБА_3 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 1480,70 грн. та на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі голова Небелівської сільської ради просить це рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду голова Небелівської сільської ради та його представник доводи апеляційної скарги підтримали. Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що розпорядженням Небелівського сільського голови Новоархангельського району Кіровоградської області від 02.12.2011р. №18 ОСОБА_3 було прийнято на посаду завідуючої дошкільним навчальним закладом «Сонечко» з 02.12.2011р. (а.с.т.1-й а.с.86).

Розпорядженням Небелівського сільського голови А.М. Титаренко від 25.01.2016 року ОСОБА_3 звільнено з цієї посади, як таку, що не відповідає посаді (п.2 ст.40 КЗпП) - (т.1-й а.с.87).

Рішенням Новоархангельського районного суду від 12.08.2016 року, яке набрало законної сили ОСОБА_3 було поновлено на посаді. Додатковим рішенням Новоархангельського районного суду від 10.10.2016р. визначено, зокрема, що розмір середньоденного заробітку ОСОБА_3 перед звільненням складав 113, 90 грн. (т.1-й а.с.27-36,37-39).

Розпорядженням Небелівського сільського голови від 13.02.2017 року №2 на виконання рішення суду ОСОБА_3 було поновлено на посаді завідуючої дошкільним навчальним закладом Небелівської сільської ради (т.1-й а.с.14).

За заявою ОСОБА_3 від 17.02.2017 р. їй було надано відпустку з 20.02.2017р. по 06.03.2017 р. (т.1-й а.с.15,18).

Розпорядженням Небелівського сільського голови від 07.03.2017 року ОСОБА_3 звільнено з посади завідуючої дошкільним навчальним закладом Небелівської сільської ради як таку, що не відповідає займаній посаді (відсутність вищої педагогічної освіти не нижче освітнього кваліфікаційного рівня «спеціаліст» на підставі пункту 2 ст.40 КЗпП України (т.1-й а.с.13).

Відповідно до п.2ч.1 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звільнення ОСОБА_3 відбулося з порушенням діючого законодавства, а тому розпорядження про її звільнення підлягає скасуванню.

При цьому суд правильно виходив з того, що не можна визнати законним звільнення лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома) якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленою трудовим договором, а доказів того, що відсутність освіти перешкоджає ОСОБА_3 виконувати обов'язки за трудовим договором відповідач не надав (зокрема, суд в рішенні правильно зауважив, що формулювання причини звільнення ОСОБА_3 не відповідає змісту п.2 ст.40 КЗпП.

Суд також правильно виходив з того, що розпорядження про звільнення ОСОБА_3 видане сільським головою поза межами його повноважень, які були надані йому законом на час прийняття рішення про звільнення ОСОБА_3 (п.10 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Звільнити з посади керівника дошкільного навчального закладу міг лише керівник відділу освіти (ст.31 Закону України «Про дошкільну освіту»).

Лише з прийняттям Закону України «Про освіту» від 05.09.2017р. №2145-VIII, який набрав чинності 28.09.2017 року право звільнення з посади керівника закладу дошкільної освіти належить його засновнику або уповноваженому ним органу (т.1-й а.с.144).

Також, з матеріалів справи вбачається, що в день звільнення, 07.03.2017 року ОСОБА_3 була тимчасово непрацездатною та хворіла по 16.03.2017 року, про що зазначено в листку непрацездатності (т.1-й а.с.22). Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності не допускається.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звільнення ОСОБА_3 є незаконним, але спосіб захисту порушених прав ОСОБА_3 суд застосував не у відповідності до діючого законодавства.

Згідно ч.1 ст.235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, оскільки трудовий спір в цій справі розглядав суд, то суд повинен був поновити ОСОБА_3 на роботі, а не визнавати незаконними дії голови Небелівської сільської ради Титаренко А.М. щодо звільнення ОСОБА_3 та зобов'язувати голову поновити ОСОБА_3 на посаді. Суд не звернув увагу на те, що відповідачем у справі є Небелівська сільська рада, а Титаренко А.М. приймає участь у справі в якості третьої особи, а на третю особу не може бути покладено будь-який обов'язок.

Суд дійшов правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за вимушений прогул (ч.2 ст.235 КЗпП), а саме за весь час, коли ОСОБА_3 не працювала на посаді з якої була незаконно звільнена, незалежно від доходів, які вона отримувала в цей період. Розмір середнього заробітку сторонами не оспорюється.

Правильного висновку дійшов суд і щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., оскільки порушення з боку відповідача її трудових прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя (ст.237-1 КЗпП). Розмір відшкодування відповідає характеру порушення її прав, глибині душевних страждань, яких вона зазнала та вимогам розумності і справедливості.

Оскільки судом стягнуто середній заробіток на користь ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу, з 08.03.2017 року по день ухвалення судом рішення, то середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 08.03.2017 року по 27.03.2017 року стягуватися не повинен, адже це призводить до подвійного стягнення середнього заробітку, що не передбачено законодавством.

Наведене свідчить про те, що суд частково допустив порушення процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконними дій голови Небелівської сільської ради, зобов'язання її поновити ОСОБА_3 на посаді, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про поновлення ОСОБА_3 на посаді та про відмову в задоволенні вимог про визнання незаконними дій сільського голови та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Розмір судового збору стягнутого з сільської ради на користь держави підлягає зменшенню до 1280 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу голови Небелівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області задовольнити частково.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2017 року в частині визнання незаконними дій голови Небелівської сільської ради Титаренко Алли Миколаївни щодо звільнення ОСОБА_3, зобов'язання Титаренко Алли Миколаївни поновити ОСОБА_3 на посаді завідуючої дошкільним навчальним закладом «Сонечко» Небелівської сільської ради та стягнення з Небелівської сільської ради на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 1480,70 грн. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким поновити ОСОБА_3 на посаді завідуючої дошкільним навчальним закладом «Сонечко» Небелівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області з 08 березня 2017 року.

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій сільського голови Титаренко Алли Миколаївни, зобов'язання її поновити ОСОБА_3 на посаді, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні відмовити.

Рішення Новоархангельського районного суду від 17.11.2017 року в частині стягнення з Небелівської сільської ради на користь держави судового збору в сумі 2560 грн. змінити.

Стягнути з Небелівської сільської ради Новоархангельського району, Кіровоградської області на користь держави судовий збір у сумі 1280 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду з урахуванням ст. 389 ЦПК України протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 20 лютого 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: