АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1221/18 Справа № 189/1051/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Варенко О.П.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган реєстрації при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, виселення особи без надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, виселення особи без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Набережна (Леніна), 18, с. Коломійці, Покровського району Дніпропетровської області. Даний будинок належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_4 25.11.2014 року, реєстраційний номер 2254, та зареєстрований за нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.11.2014 року. Також, у зазначеному будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_3 Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2013 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач в усній формі неодноразово відмовлявся звільняти будинок, крім того, відповідач систематично зловживає спиртними напоями та порушує громадський порядок, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а також, спричинив пожежу у житловому будинку, що належить позивачці.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд усунути їй перешкоди у користуванні житловим будинком, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зобовязати відповідача звільнити шляхом виселення зайнятий ним житловий будинок за адресою: с. Коломийці, вул. Набережна (Леніна), 18 Покровського району Дніпропетровської області.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.10.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В порядку п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

Відповідно до п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Набережна (Леніна), 18, с. Коломійці, Покровського району Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_4 25.11.2014 року, реєстраційний номер 2254, та зареєстрований за нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.11.2014 року (а.с.4-5).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області за № 1317 від 30.06.2017 року, в житловому будинку, що знаходиться за адресою: вул. Набережна (Леніна), 18, с. Коломійці, Покровського району Дніпропетровської області, зареєстровані четверо осіб: власниця будинку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; колишній чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: вул. Набережна (Леніна), 18, с. Коломійці, Покровського району Дніпропетровської області з 20.05.1993 року (а.с.27).

Відповідно до рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 02.06.1990 року, був розірваний (а.с.9).

19.07.2017 року за адресою: вул. Набережна, буд.18, с. Коломийці Покровського району Дніпропетровської області був складений акт комісією у складі депутата селищної ради та двох сусідів позивачки про те, що у будинку прописані чотири особи, але на даний час у будинку проживає одна людина позивачка, інші особи проживають окремо (а.с.10). Даних з якого часу і за яких підстав інші зареєстровані особи не проживають, акт не містить.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 вселився та був зареєстрований у вказаному житловому будинку зі згоди власника цього приміщення з 20.05.1990 року, тобто належним чином набув право користування житловим приміщенням, що підтверджується записом в домовій книжці житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Набережна (Леніна), 18, с. Коломійці, Покровського району Дніпропетровської області (а.с.6-7).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення до суду термін відсутності відповідача за місцем його реєстрації не перевищує шестимісячного строку, а тому, не може бити визнаний судом таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням до закінчення цього терміну.

Крім того, суд послався на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів руйнування та псування спірного житлового будинку зареєстрованим там відповідачем, чи притягнення до адміністративної відповідальності відповідача, що свідчило б про застосування відносно нього заходів громадського впливу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею (ним) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї.

До членів сімї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату права користування житлом члена сімї власника житла зясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, як на підставу для виселення відповідача, на факти її звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів зі скаргами на дії відповідача, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки, за результатами розгляду звернень позивача, не було встановлено, що відповідач вчиняв дії, передбачені ч.1 ст. 116 ЖК України, або щодо нього було вжито заходів запобігання і громадського впливу.

Для застосування ч.1 ст. 116 ЖК України, відповідно до якої особи підлягають виселенню з квартири у звязку з руйнуванням або псуванням жилого приміщення, необхідні такі складові, як триваюча антигромадська поведінка та повторне порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Однак, зазначені складові в діях відповідача відсутні та не доведені позивачем в ході розгляду справи.

Крім того, позивачкою не надано жодних доказів перешкоджання в користуванні нею своєю власністю, а в силу ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

ОСОБА_7