УХВАЛА

про забезпечення позову

"02" листопада 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Чередник В.Є., за участю секретаря судового засідання Кочеткової М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 (61018 АДРЕСА_1) про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

25.10.2018 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати п. 43 Додатку № 1 та п. 7 Додатку № 3 до рішення 17 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 875/17 від 20.12.2017 р. про передачу в оренду до 01.12.2067 р. земельної ділянки площею 0,0100 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою - м. Харків, пров. Георгіївський 1-й, 1-а ( Київський район) ОСОБА_2 та про передачу у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою - м. Харків, пров. Георгіївський 1-й, 1-а (Київський район) ОСОБА_2. Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :14:008:0012 за ОСОБА_2. Визнати недійсним Договір оренди землі, виданого 03.04.2018 року, укладеного між Харківською міською радою та ОСОБА_2 про оренду земельної ділянки кадастровий номер :14:008:0013 з моменту його укладення. Скасувати державну реєстрацію права користування на земельну ділянку кадастровий номер :14:008:0013 за ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 01.11.2018 р. позовну заяву, після усунення недоліків, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

30.10.2018 р. позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, яка оплачена судовим збором та відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :14:008:0012 та заборонити вчиняти будь-які нотаріальні дії повязані з посвідченням будь-яких правочинів, реєстраційні дії повязані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно щодо вказаної земельної ділянки.

При цьому, позивач посилається на те, що він є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Народовладдя, 6. Власником іншої частини житлового будинку є ОСОБА_3 На земельній ділянці площею 1647 кв.м. розташовані житловий будинок - літ. «А-1» площею 84, 5 кв.м., житлова прибудова «А1-1» площею 42,2 кв.м., навіси « Ж» площею 35,8 кв.м., навіс «З» площею 30,0 кв.м., навіс «Л» площею 2, 1 кв.м., навіс «М» площею 23,8 кв. м., навіс «О» площею 8.4 кв.м., сарай «К» площею 26,0 кв.м., сарай «Н» площею 23,8 кв.м., душ «П» площею 1,0 кв.м., душ «С» площею 1,0 кв.м., вбиральня «Р» площею 1.0 кв.м.. вбиральня «Т» площею 1,0 кв.м., льох «Е» площею 7,9 кв.м., огорожа «№8 - 10». Весною 2018 р. заявнику стало відомо про те. що ОСОБА_2 на підставі рішення Харківської міської ради 7 скликання № 875/17 від 20.12.2017 року отримав: - в користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,0100 га (кадастровий №:14:008:0013), на якій частково розташована належна мені на праві власності будівля сараю літ. «К», та огорожа земельної ділянки по вул. Народовладдя, бум. Харкові; -у власність земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий № :14:008:0012), на якій частково розташована належна мені на праві власності будівля сараю літ, «К» та огорожа земельної ділянки по вул. Народовладдя, бум. Харкові. Після отримання копій технічної документації на земельну ділянку кадастровий номер :14:008:0013 та :14:008:0012, було виявлено, що акт погодження меж земельної ділянки № 2 від 17.06.2017 р. у точках від А до Б підписано лише ОСОБА_3, хоча він є співвлісником домоволодіння, а, отже, і співвкористувачем земельної ділянки поруч із заявником. Підпису ОСОБА_1 там немає, і йомуі не повідомлялося про таке погодження. ОСОБА_3 жодних актів не підписував, а біля його прізвища стоїть підпис невстановленої особи. У точках від В до А користувачем суміжної земельної ділянки зазначено якогось ОСОБА_4, хоча насправді користувачем ділянки по вул. Генерала Удовиченка, 11 є ОСОБА_5. 1 в графі «особистий підпис» стоїть підпис невстановленої особи. Відповідно до плану земельної ділянки № 2, яка розташована по пров. 1-й Георгіївський, 1-А у Київському районі м. Харкова жодних будівель на вказаній земельній ділянці немає, однак на території земельної ділянки розташований сарай «К» площею 26,0 кв.м, який належить ОСОБА_1 Відповідно до фрагменту схематичного плану будівельного кварталу № 25, в тому числі на земельну ділянку № 6, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Народовладдя, який було надано КП «БТ1» ХМР, є очевидним, що земельна ділянка, яка сьогодні передана у користування та частина земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_2, з 1959 року перебувала у користуванні власників домоволодіння № 6 по вул. Народовладдя в м. Харкові. Таким чином, рішення ХМР 7 скликання № 875/17 від 20.12.2017 року про передачу в оренду до 01.12.2067 року земельної ділянки, ( кадастровий номер :14:008:0013) площею 0,0100 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою - м. Харків, пров. Георгіївський 1-й, 1-а ( Київський район) ОСОБА_2 та рішення про передачу у власність земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий № :14:008:0012), порушує права та інтереси заявника. З метою збереження права користування є необхідність заборонити вчиняти будь-які нотаріальні дії пов'язані з посвідченням будь-яких правочинів, реєстраційні дії пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :14:008:0012 . Невжиття заходів забезпечення позову може негативно вплинути на права ОСОБА_1, гарантовані Конституцією України, та утруднити реальне виконання рішення суду.

02.11.2018 р. ОСОБА_1 до канцелярії суду подав доповнення до заяви про забезпечення позову.

Також, заявник надав суду систему координат та схему накладення земельної ділянки кадастровий номер :14:008:0012 та земельної ділянки кадастровий номер :14:008:0013 на земельну ділянку, що перебуває у користуванні власників домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Народовладдя, 6.

ОСОБА_1 зазначає, що на схемі чітко видно, що ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий № :14:008:0012), на якій частково розташована належна йому на праві власності будівля сараю літ. «К» та огорожа земельної ділянки по вул. Народовладдя, бум. Харкові. У користування на умовах оренди передано земельну ділянку площею 0,0100 га (кадастровий № :14:008:0013), на якій також частково розташована належна йому на праві власності будівля сараю літ. «К», та огорожа земельної ділянки по вул. Народовладдя, бум. Харкові.

Враховуючи те, що на теперішній час існує реальна загроза втрати шляхом знесення, належної будівлі сараю «К», ОСОБА_1 просить суд задовольнити його заяву про вжиття заходів забезпечення позову та захистити його право власності.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову і, не вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз'яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5,6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судом встановлено та підтверджено наданими заявником документами, що ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий № :14:008:0012), на якій частково розташована належна ОСОБА_1 на праві власності будівля сараю літ. «К» та огорожа земельної ділянки по вул. Народовладдя, бум. Харкові, суд вважає обґрунтованими доводи заявника щодо наявності загрози втрати права користування належним йому майном та можливості відчуження земельної ділянки третьою особою, у звязку з чим заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 149-153, 157, 258, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, 61018 АДРЕСА_1) про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :14:008:0012 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо перенесення забору чи сараю, та будь-які нотаріальні дії пов'язані з посвідченням будь-яких правочинів, реєстраційні дії пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :14:008:0012.

Копію ухвали направити на виконання та позивачу для відома.

Відповідно до ч.4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен предявити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018

Суддя Чередник В.Є.