Справа № 494/628/17
Провадження № 4-с/494/3/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.,

представника Березівського МВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області скаргу ОСОБА_2 на дії Березівського міжрайонного ВДВС ГТУЮ по цивільній справі №494/628/17, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2018 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_2 на дії Березівського міжрайонного ВДВС ГТУЮ.

Згідно протоколу розподілу справ між суддями вказана скарга надійшла до провадження слідчого судді Римаря І.А. та передана йому до розгляду.

Ухвалою від 12.01.2018 року вказану скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою від 22.01.2018 року відкрито провадження по скарзі та призначено судовий розгляд на 31.01.2018 року.

Скаргу обґрунтував тим, що постановою від 21.11.2017 року Березівським міжрайонним ВДВС ГТУЮ відкрито виконавче провадження за №55210006. Скаржник зазначив, що неодноразово звертався до державного виконавця із клопотанням про звернення стягнення на майно боржника, але отримував відповіді з якими не погоджується. Державним виконавцем було проігноровано клопотання від 07.12.2017 року та не була належним чином перевірена інформація щодо майна, котре належить боржнику ОСОБА_3 та знаходиться на базі гр.. ОСОБА_4 Заявою про усунення недоліків (а.с.15) ОСОБА_2 просить суд визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Березівського міжрайонного відділу ВДВС ГТУЮ ОСОБА_5 щодо не вчинення дій за клопотанням про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_3,яке знаходиться в інших осіб ( запчастини та металобрухт, котрі находяться на базі біля с.Вікторівка Березівського району) та зобовязати державного виконавця звернути стягнення на майно боржника ОСОБА_3, яке знаходиться в іних осіб, а саме запчастини та металобрухт, котрі знаходяться на базі біля с. вкіторівка Березівського району.

У судовому засіданні 31.01.2018 року представник Березівського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській областіпроти задоволення скарги заперечував, також надав письмові заперечення (а.с.31-34).. Вважав, що дії проведені відповідно до вимог діючого законодавства та підстав для задоволення клопотання про звернення стягнення майна не виявилось можливим, оскільки не надано доказів, що воно належить саме ОСОБА_3, всупереч цьому встановлено, що воно знаходиться на території володіння ОСОБА_4, який ніяких стосунків з ОСОБА_3 не мав.

ОСОБА_2 у судове засідання 31.01.2018 року не зявився, причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, про що свідчить телефонограма (а.с.25). Представник ОСОБА_2 повноваження на розгляд справи не надав, оскільки довіреність закінчила дію 18 січня 2018 року.

ОСОБА_3 також у судове засідання 31.01.2018 року також не зявився, причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, про що свідчить телефонограма (а.с.25). Поштове повідомлення про вручення кореспонденції ОСОБА_3 повернуто з відміткою: будинок зруйнований (а.с.29).

Відповідно до ст.450 ЦПК України передбачено: «Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення дій чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду».

З урахуванням належного сповіщення про розгляд скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд продовжив розгляд скарги за їх відсутності.

Суд, заслухавши представника Березівського міжрайонного ВДВС ГТУЮ,зясувавши всі обставини справи, перевіривши та оцінивши їх доказами, вважає, що вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Згідно ст.. 447 ЦПК України «Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове, судове рішення залишалося невиконаним (рішення у справі «Іммобільяре Саффі», заява № 22774/93, п.74, ЄСПЛ 1999-V).

Як вбачається зі змісту ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час предявлення виконавчого листа до виконання), виконавче провадження є завершальною стадією судового провадженняі у відповідності до ч.1 ст. 11 згаданого Закону державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2017 року державним виконавцем Березівського МВДВС ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №494/628/17 від 15.11.2017 р. виданим Березівським районним судом Одеської області.

Для перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем направлено запити до реєструючи установ, та згідно наданої інформації виконавцем встановлено, що у ОСОБА_3 власності не має, транспортні засоби не зареєстровані, пенсію не отримує, рахунки в банківських установах відсутні, дохід за трудовим договором не отримує (а.с.35-37). Будинок за місцем реєстрації боржника зруйнований.

Разом з цим, ОСОБА_2 07.12.2017 року звернувся з клопотанням до державного виконавця з приводу звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_3 (а.с.5).

Водночас, 11.12.2017 року державним виконавцем було перевірено факт належності ОСОБА_3 майна та здійснено виїзд за місцем вказаним у клопотанні (база біля с. Вікторівка Березівського району) та встановлено, що вказаний обєкт належить ОСОБА_4 на праві власності, також вказане підтверджується інформаційними довідками (а.с.43-44).

Згідно акту державного виконавця від 11.12.2017 року вбачається, що майно вказане у клопотанні ОСОБА_2 від 07.12.2017 року належить на праві власності саме ОСОБА_4 (а.с.6).

У судовому засіданні представник Березівського МВДВС ГТУЮ пояснив, що ОСОБА_4 при надані пояснень повідомив, що будь-яких договірних відносин з ОСОБА_3 ніколи не мав та у нього не має будь-якого майна, яке належить ОСОБА_3

Відповідно до ст.. 2 Закону України «Про виконавче провадження» «Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців».

Відповідно до ст.. 10 Закону України «Про виконавче провадження» «Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами…».

За встановлених обставин суд не вбачає підстав для задоволення скарги, оскільки дії виконавця, який відповідно до закону уповноважений на виконання функцій держави в сфері виконання судових рішень і який не припустився посягань на права та законні інтереси боржника, не дають підстав для ухвалення процесуального рішення на користь доводів скаржника. Дії виконавця відповідають встановленим вимогам Закону.

Суд також вважає зазначити, що заявником у клопотанні про звернення стягнення на майно є абстрактним, оскільки не вказано, що належить боржникові, яким чином визначити це майно та на підставі яких доказів.

Разом з цим, доказів оренди ОСОБА_3 згадної бази у ОСОБА_4 для розбирання транспортних засобів судом не надано та під час судового засідання не встановлено.

За таких обставин, суд доходить висновку про відповідність дій державного виконавця та безпідставність скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії Березівського міжрайонного ВДВС ГТУЮ- залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 31.01.2018 року.

Суддя І.А. Римар