Справа №477/1990/17
Провадження №22-ц/812/128/18 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач суду апеляційної інстанції ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_4, на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Семенової Л.М. в приміщенні суду в м.Миколаєві, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_5 предявила до відповідача позов про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1500 грн. щомісячно.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначала, що з 20 липня 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем. 30 березня 2016 року у сторін народився син ОСОБА_6 ОСОБА_3.

У травні 2017 року сторони припинили подружні відносини і стали проживати окремо.

Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Оскільки дитина потребує допомоги з боку батька, той може її надавати, бо є працездатним, однак не має постійного доходу, позивач просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі.

Під час розгляду справи позивач змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року, з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 27 вересня 2018 року, позов ОСОБА_5 задоволено. З ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. З відповідача на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 640 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання сина в сумі 1500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначав, що про час та місце розгляду справи його належним чином повідомлено не було, а стягуючи з нього аліменти в частині від його доходу, суд першої інстанції не врахував відсутність в нього постійного заробітку, що є підставою для стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України розгляд судом справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Матеріали справи свідчать, що відповідачу судом направлялася повістка про виклик у судове засідання, однак вона повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Зазначене не може вважатися належним повідомленням учасника справи про дату, час і місце засідання суду.

Таким чином, виходячи з викладеного наявні підстави для скасування рішення суду з ухваленням по справі нового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 20 липня 2015 року між сторонами укладено шлюб.

30 березня 2016 року у них народився син ОСОБА_7, батьком якого зазначений відповідач.

За відомостями виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області дитина проживає разом з позивачем.

Позивач перебуває на військовій службі та отримує грошове забезпечення.

Дані про працевлаштування відповідача у матеріалах справи відсутні.

За змістом ст.180, ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, в редакції Закону №2037-VIII від 17.05.2017 р., який набрав чинності 08 липня 2017 року, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ст.ст.183, 184 СК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що у позивача є право на отримання з відповідача аліментів на утримання дитини, оскільки син сторін проживає з позивачем, є малолітнім та потребує утримання як з боку матері, так і батька.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу відповідають вимогам законодавства, оскільки саме стягувач аліментів має право вибору способу їх стягнення.

Заявлений позивачем розмір аліментів не є завищеним. Відповідач є працездатним, доказів наявності у нього якихось обставин, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів у меншій сумі, суду не надавав, а отже має змогу сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі ? частини доходів.

На підставі викладеного колегія суддів вважає можливим позов ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подануйого представником ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1), який проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2), яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

ОСОБА_8

Повний текст постанови складено 05 листопада 2018 року.