Справа № 357/9973/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Орєхова О. І. ,
за участі секретаря - Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -
30.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, посилаючись на наступні обставини.
08.08.2017 року громадянин ОСОБА_2 (далі - Відповідач, Позичальник) взяв у борг у ОСОБА_1 (далі - Позивач, Позикодавець) грошові кошти у сумі 100 000,00 грн. (сто тисяч грн. 00 коп.) та зобов'язався повернути кошти до 08.10.2017 року.
Ці обставини підтверджуються розпискою від 08.08.2017 року, яка написана власноручно Відповідачем без будь-якого примусу, при здоровому глузді, без важких обставин та передана Позивачу на підтвердження факту отримання грошових коштів (додаток 1).
Однак, станом на даний час Відповідач грошові кошти не повернув, період прострочення складає з 09.10.2017 року та по 19.08.2018 року включно, що змушує Позивача звертатись до суду за захистом своїх порушених прав.
Згідно ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За ст. 525 ЦК України Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положення ст. 526 ЦК України передбачає, що Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ст. 530 ЦК України Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В ст. 1050 ЦК України вказано, що Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сума основного боргу становить 100 000,00 грн. (сто тисяч грн. 00 коп.); сума процентів становить 13 647,95 грн. (тринадцять тисяч шістсот сорок сім грн. 95 коп.) (додаток 2); сума інфляційних втрат становить 7 420,00 грн. (сім тисяч чотириста двадцять грн. 00 коп.) (додаток 3); сума 3% річних становить 2 589,04 грн. (дві тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять грн. 04 коп.) (додаток 4). Загальна ціна позову складає 123 656,99 грн. (сто двадцять три тисячі шістсот п'ятдесят шість грн. 99 коп.).
Просив суд стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) на відшкодування збитків грошові кошти у розмірі 123 656,99 грн. (сто двадцять три тисячі шістсот п'ятдесят шість грн. 99 коп.) та суму судових витрат попередньо (орієнтовно) розраховану в розмірі 1 236,57 грн. (одна тисяча двісті тридцять шість грн. 57 коп.) ( а. с. 3-6 ).
Ухвалою судді 17 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання на 09 годину 30 хвилин 11 жовтня 2018 року ( а. с. 20-21 ).
У зв'язку з неявкою відповідача у судове засідання в призначений час, розгляд справи було відкладено на 15 годину 00 хвилин 30 жовтня 2018 року ( а. с. 26-27 ).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.
Ухвалою суду від 30 жовтня 2018 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
08.08.2017 року громадянин ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 100 000,00 гривень та зобов'язався повернути кошти до 08.10.2017 року.
Ці обставини підтверджуються розпискою від 08.08.2017 року, яка написана власноручно відповідачем без будь-якого примусу, при здоровому глузді, без важких обставин та передана Позивачу на підтвердження факту отримання грошових коштів.
Встановлено, що в зазначеній в розписці термін ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконав та не повернув позивачу отримані грошові кошти.
Звертаючись з вищезазначеною позовною заявою позивач наголошує на тому, що оскільки станом на даний час відповідач грошові кошти не повернув, період прострочення складає з 09.10.2017 року та по 19.08.2018 року включно, що змушує позивача звертатись до суду за захистом своїх порушених прав.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність іншій стороні ( позичальнику ) гроші або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду та якості. Договір позики визнається укладеним з моменту передачі грошей або речей, та є договором позики.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу ( боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання ).
Отже, оскільки відповідач ОСОБА_2 уникає від виконання взятих на себе зобов'язань та не повертає позивачу отриману суму, то позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення боргу за договором позики є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки, відповідач ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов'язання та не повернув обумовлену суму в зазначений у розписці строк, період прострочення складає з 09.10.2017 року та по 19.08.2018 року включно, то позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача три проценти річних від простроченої суми, інфляційні втрати та процентів є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.
Оскільки, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати у сумі 1236,57 гривень, які документально підтверджені ( а. с 2 ), то такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 610, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 133, 141, 247, 254, 263 - 265, 273, 274- 279, 280, 284, 289 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та сплати відсотків за прострочення грошового зобов'язання, - задовольнити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 123 656,99 гривень та судовий збір у розмірі 1236,57 гривень, а всього 124 893,56 гривень ( сто двадцять чотири тисячі вісімсот дев'яносто три гривні п'ятдесят шість копійок ).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Повне судове заочне рішення складено 30 жовтня 2018 року.
Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов