Справа № 307/2561/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 жовтня 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Собослоя Г.Г.,

за участю секретаря Чучки Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 22 грудня 2016 року (головуючий - суддя Ніточко В.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Грушівської сільської ради Тячівського району та ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення Грушівської сільської ради,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася в суд із цим позовом, посилаючись на те, що згідно з договором дарування від 16.11.2000 р. вона прийняла в дар від ОСОБА_3 житловий будинок у АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці, норму якої не встановлено.

Указаний житловий будинок до перейменування вулиці мав адресу: АДРЕСА_1, і належав покійному ОСОБА_4 (а.с.57, 105). У свою чергу, його дружина ОСОБА_3 набула право власності на такий будинок відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Грушівської сільської ради 03.04.2000 р/

Рішенням № 8 виконкому Грушівської сільської ради від 13.02.1964 р. подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було дозволено проводити будівництво такого житлового будинку на земельній ділянці площею 0,07 га (а.с. 55-57).

Позивачка вказує, що в силу ст. 30 ЗК України (18.12.1990 р.) разом із набуттям права власності на будівлю до неї перейшло і право користування земельною ділянкою площею 0,07 га.

Зазначає, що маючи намір виготовити правовстановлюючі документи на землю, у неї виник спір із суміжним землекористувачем - ОСОБА_2, щодо межі між їх земельними ділянками. Так, рішенням № 5 узгоджувальної комісії із розгляду земельних спорів від 24.06.2016 було погоджено межу, зокрема, між земельними ділянками ОСОБА_2 - у АДРЕСА_2, та ОСОБА_1 - у АДРЕСА_1, згідно з абрис-схемою, що додається до рішення.

Рішенням Грушівської сільської ради від 07.07.2016 було затверджено рішенням № 5 узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів від 24.06.2016.

Однак, проти такого погодження межі вона заперечує, оскільки внаслідок цього розмір її земельної ділянки зменшується. Указує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 при будівництві будинку відступили 1 м від межі. Натомість, відповідач ОСОБА_2 збудувала будинок на самій межі між земельними ділянками.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати незаконним і скасувати рішення Грушівської сільської ради від 07.07.2016 р.

Рішенням Тячівського районного суду від 22.12.2016 у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при будівництві належного позивачу будинку дотримано норму відступу від межі 1 м, натомість відповідач ОСОБА_2 збудувала будинок на самій межі між земельними ділянками; рішення Грушівської сільської ради від 07.07.2016 р., яким затверджено рішенням № 5 узгоджувальної комісії щодо погодження межі, є незаконним, оскільки у зв'язку з цим рішенням зменшується ділянка позивача, воно призводить до того, що прокладений позивачем газопровід на власній земельній ділянці буде знаходитися на земельній ділянці відповідача.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню із ухваленням нового по суті позовних вимог, із таких мотивів.

Згідно з п.9 Перехідних положень ЦПК України (тут і надалі в редакції чинній з 15 грудня 2017 р.) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що за договором дарування до позивача не перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,07 га, яка була в користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Проте із таким висновком місцевого суду погодитися не можна.

Згідно з положеннями ст. 30 ЗК України 1990 р. (у редакції станом на 03.04.2000 р.) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Установлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно з договором дарування від 16.11.2000 р. позивачка прийняла в дар від ОСОБА_3 житловий будинок у АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці, норму якої не встановлено.

Указаний житловий будинок до перейменування вулиці мав адресу АДРЕСА_1, та належав покійному ОСОБА_4 (а.с.57, 105). У свою чергу, його дружина ОСОБА_3 набула право власності на такий будинок відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Грушівської сільської ради 03.04.2000 р.

Рішенням № 8 виконкому Грушівської сільської ради від 13.02.1964 р. подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було дозволено проводити будівництво такого житлового будинку на земельній ділянці площею 0,07 га (а.с. 55-57).

Аналогічні дані містяться у свідоцтві № 84-64 на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданому ОСОБА_4 виконкомом Тячівської районної ради депутатів трудящих.

На обґрунтування своїх вимог позивач указує, що в силу ст. 30 ЗК України (18.12.1990 р.) з набуттям права власності на будівлю до неї перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,07 га.

Маючи намір виготовити правовстановлюючі документи на землю, у неї виник спір із суміжним землекористувачем ОСОБА_2 щодо межі між їх земельними ділянками.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.06.2011 р. ОСОБА_2 є власником домоволодіння № 122 по вул. Леніна в с. Грушово (а.с.64).

Рішенням № 5 узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів від 24.06.2016 р. було погоджено межу, зокрема, між земельними ділянками ОСОБА_2 - у АДРЕСА_2 та ОСОБА_1 - у АДРЕСА_1 згідно з абрис-схемою, що додається до рішення (а.с. 7).

Із цієї абрис-схеми (додаток 1) убачається, що земельну ділянку між житловими будинками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поділено приблизно порівну (а.с.8).

Рішенням Грушівської сільської ради від 07.07.2016 р. було затверджено рішенням № 5 узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів від 24.06.2016 р. (а.с. 9).

У суді першої інстанції представник Грушівської сільської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні на обґрунтування своїх заперечень проти позову пояснив, що жодна зі сторін не має документів на земельні ділянки, а тому узгоджувальна комісія з розгляду земельних спорів поділила спірну земельну ділянку порівну.

Із долучених до справи фотографій видно, що члени узгоджувальної комісії розкопали по вул. Леніна в с. Грушово залишки металевої огорожі, яка з пояснень відповідача ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є межею між земельною ділянкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 44).

Згідно з довідкою Грушівської сільської ради № 343 від 13 грудня 2016 р. вулицю АДРЕСА_3 об'єднано та перейменовано на вулицю - АДРЕСА_3 (а.с.105).

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_9 пояснила, що в 1968-1978 роках вона працювала листоношею по вул. Леніна в с. Грушово. В ці роки вже був побудований будинок ОСОБА_1, який був розташований на відстані 1 м. - 1 м. 20 см. від межі земельної ділянки, якою користується ОСОБА_2 На земельній ділянці, якою користується ОСОБА_2 був старий будинок, який був розташований на відстані 3 метри від земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 Через певний проміжок часу, вона була на вул. Леніна в с. Грушово, і побачила, що на земельній ділянці, якою користується ОСОБА_2, побудований новий житловий будинок, який розташований на самій межі із сусідньою земельною ділянкою.

Свідок ОСОБА_5 в суді першої інстанції пояснив, що він є головою узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів Грушівської сільської ради. 24.06.2016 р. він разом з іншими членами комісії виїжджав до будинків АДРЕСА_2 для розгляду земельного спору щодо межі земельної ділянки. При розгляді даного спору були присутні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Жодних документів, які б підтверджували право на користування земельною ділянкою, ОСОБА_1 комісії не представила, а лише сказала, що межа її земельної ділянки проходить по стіні будинку ОСОБА_2 у свою чергу, ОСОБА_2 також не представила членам комісії жодних документів, які б підтверджували її право на користування земельною ділянкою, а сказала, що межа її земельної ділянки проходить по стіні будинку ОСОБА_1 Беручи до уваги те, що в жодної зі сторін не було документів на право користування земельною ділянкою, комісія вирішила порівну розділити спірну частину земельної ділянки.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснили, що їх батько купив у ОСОБА_10 земельну ділянку для своєї дочки ОСОБА_11 (матері ОСОБА_2), яка з чоловіком побудувала на цій земельній ділянці житловий будинок. Сусіднім землекористувачем із купленою земельною ділянкою була ОСОБА_3, будинок якої був вже побудований. Відстань від житлового будинку ОСОБА_3 до межі земельної ділянки, яку купив їх батько, складала 50 см. Межовим знаком між даними земельними ділянками був металевий стовп, який на даний час є зрізаним на рівні землі. Крім цього зазначив, що раніше між житловими будинками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жодної огорожі не було.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що є сестрою ОСОБА_4 та ОСОБА_10 До 1954 року вона проживала в будинку, що був розташований на земельній ділянці, яка використовувалася ОСОБА_4, а зараз використовується ОСОБА_1. У 1960 роках ОСОБА_4 на місці старого будинку побудував новий. По сусідству з ОСОБА_4 земельною ділянкою користувався ОСОБА_10, а тепер користується ОСОБА_2 Дана земельна ділянка була вузькою, і між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 постійно виникав спір щодо її межі, і ОСОБА_4 передав (відпустив) ОСОБА_10 у користування 1 метр з лишком земельної ділянки. Зазначила, що металевий стовп, який на даний час є зрізаним на рівні землі та був показаний їй на фотографії, очевидно є межею земельної ділянки, що була узгоджена її братами.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 15.11.2018 було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 та призначено у справі судову земельно-технічну експертизу.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної від 03.05.2018 згідно з Додатком № 4, виконаним Хустським ВТГВ ДП «Закарпатгеодезцентр», установлено, що фактично на місцевості межа між дворогосподарствами АДРЕСА_2 проходить наступним чином: - АДРЕСА_2 і до кінця забудови гр. ОСОБА_1(житловий будинок і прибудови) межові знаки відсутні; - від кінця забудови гр. ОСОБА_1 і до кінця її земельної ділянки знаходяться стовбури дерев, дерев'яні та металеві стовпи, по яких протягнута сітка типу «рабіца»;

Однак, при проведенні геодезично-вишукувальних робіт було встановлено умовну межу від існуючого бетонного стовпа, який розташований на початку земельних ділянок АДРЕСА_2 до кута прибудови до житлового будинку гр. ОСОБА_1, у результаті чого відстань від житлового будинку гр. ОСОБА_2 до суміжної межі: - з кута головного фасаду АДРЕСА_2 - 0,1 м; - з кута бокового фасаду - 0,22 м; - від будівлі сараю до межі (дерев'яний паркан із бетонним цоколем) - 0,51 м. Відстань від житлового будинку гр. ОСОБА_1 до суміжної межі: - кут з головного фасаду АДРЕСА_2 - 0,68 м; - з кута бокового фасаду - 0,66 м; - кут будівлі в кінці забудови (дерев'яний стовп із сіткою «рабіца») - 0,27 м.

Умовна межа згідно з виконаними геодезичними роботами не відповідає межі, визначеній в абрис-схемі до рішення № 5 узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів Грушівської сільської ради від 24.06.2016 р., а саме в частині наступних відстаней до межі: - згідно з абрис-схемою (ОСОБА_2 - ОСОБА_1) відстань від межі до кута житлового будинку гр. ОСОБА_1 складає 0,4 - 0,45 м, а фактично - 0,68-0,66 м; - згідно з абрис-схемою (ОСОБА_2 - ОСОБА_1) відстань від межі до кута прибудови до житлового будинку гр. ОСОБА_1 становить 0,2 м, а фактично - 0,27 м.

У контексті наведеного можна зробити узагальнення, що фактична межа не відповідає межі в абрис-схемі до рішення № 5 узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів Грушівської сільської ради від 24.06.2016 р.

Таким чином, оскільки фактична межа не відповідає межі в абрис-схемі до рішення № 5 узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів Грушівської сільської ради від 24.06.2016 р., то рішення Грушівської сільської ради від 07.07.2016, яким затверджено рішення № 5 Узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів, є незаконним і порушує майнові права ОСОБА_1

За приписами ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги рішення суду першої інстанції відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму 1157,32 грн. у вигляді судового збору (551,21 грн. і 606,11 грн. (а.с.1, 121) належить покласти на відповідачів порівну, тобто по 578.66 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 367, 374, 376, 381, 382 і 384 ЦПК України,-

постановив:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Рішення Тячівського районного суду від 22 грудня 2016 року скасувати.

3. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

4. Визнати незаконним і скасувати рішення шостої сесії сьомого скликання Грушівської сільської ради від 07 липня 2016 року про затвердження рішення № 5 узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів від 24 червня 2016 року.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 з Грушівської сільської ради Тячівського району та ОСОБА_2 по 578,66 гривень із кожного на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

7. Повне судове рішення складено 05.11.2018 р.

Судді