Справа № 708/208/18
Номер провадження № 2/708/118/18
Р і ш е н н я

Іменем України

31 жовтня 2018 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі Тендітній Л.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що згідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.11.2005 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.09.2005 року до досягнення ним повноліття.

Однак відповідач сплачував аліменти на утримання дитини несвоєчасно і не в повному обсязі, в звязку з чим 12.12.2014 року Соснівським відділом ДВС прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Згідно до відмітки у виконавчому листі, який знаходився на виконанні у Соснівському відділі ДВС, станом на 01.08.2009 року заборгованість відповідача по аліментах складала 2934,09 грн., але пеня на цю заборгованість не нараховувалась через відсутність інформації по щомісячній сплаті аліментів за зазначений період.

Оскільки відповідач ухилявся від сплати аліментів або сплачував їх не в повному обсязі, то виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка відповідно до розрахунку державного виконавця Соснівського відділу ДВС за період з 01.08.2009 року по 30.11.2014 року станом на 01.12.2014 року складає 27770,89 грн. та відповідно до розрахунку державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС за період з 01.12.2011 року по 31.10.2017 року станом на 01.11.2017 року складає 61501,39 грн.

З урахуванням цієї заборгованості розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 01.08.2009 року по 31.10.2017 року становить 17913,03 гривень.

Посилаючись на те, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача, оскільки він про обов'язок сплачувати аліменти на утримання сина знав, позивачка прохала стягнути з нього на її користь вказану суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

До початку судового засідання 18.09.2018 року представник позивачки ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмету позову та розміру позовних вимог і просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2006 року по 01.07.2018 року в сумі 9901,51 грн.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 збільшила розмір позовних вимог та просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2006 року по 01.07.2018 року в сумі 31631,54 грн., пояснивши суду, що відповідач сплачував аліменти частково або взагалі їх не платив і всі витрати по утриманню дитини несла позивачка.

Відповідач позов визнав частково та пояснив суду, що заборгованість по аліментах утворилася через фінансові проблеми, які виникли у зв`язку з відсутністю постійного місця роботи.

Представник відповідача ОСОБА_3 теж позов визнала частково, пояснивши суду, що відповідач дійсно сплачував аліменти частково. А тому з врахуванням часткової сплати аліментів просить стягнути з нього лише 50% нарахованої пені.

Вислухавши представників сторін та відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.11.2005 року, з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.09.2005 року до досягнення ним повноліття (а.с.10).

А, як передбачено ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до рішення Чигиринського районного суду від 3 липня 2018 року, яке учасниками процесу не оскаржувалось та набрало законної сили 13.08.2018 року, позов ОСОБА_4 про визначення розміру заборгованості із сплати аліментів і стягнення аліментів задоволено частково та встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 перед позивачкою по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 станом на 01.07.2018 року становить тридцять одну тисячу шістсот тридцять одну гривню 54 коп.

Вище наведені факти свідчать про те, що відповідач умисно ухилявся від виконання своїх обов'язків по утриманню сина, сплачуючи аліменти нерегулярно та не в повному обсязі, внаслідок чого і виникла вище вказана заборгованість.

Ст. 196 Сімейного кодексу України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене статтею 196 Сімейного кодексу України, не пов'язується з обов'язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та наданням йому строку для її погашення.

За положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів.

Оскільки, згідно з нормами Сімейного кодексу України, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, то неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення.

В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

В постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц сформульована обов'язкова для всіх судів України наступна правова позиція: За змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахунку державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС № 3636/15.22 від 02.07.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з серпня 2009 року по червень 2018 року включно станом на 01.07.2018 року складає 31264,83 грн. (а.с.128).

А, як зазначалося вище, відповідно до рішення Чигиринського районного суду від 3 липня 2018 року заборгованість ОСОБА_2 перед позивачкою по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина станом на 01.07.2018 року становить 31631,54 грн.

Оскільки відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти й періодично їх сплачував протягом даного часу, то суд вважає встановленою наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів, до того ж останній в судовому засіданні єдиною причиною несплати аліментів вказав відсутність постійного місця праці.

Крім того суд не вбачає можливості зменшити розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів лише з тих підстав, що він частково їх сплачував.

Суд також погоджується з наданим позивачкою розрахунком неустойки (пені) за період з 01.10.2006 року по 01.07.2018 року в сумі 31631,54 грн., оскільки розрахунок здійснено за правилами ст. 196 Сімейного кодексу України та з урахуванням правової позиції, сформованої в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Всупереч зазначеним нормам, відповідачем не доведено відсутності його вини у простроченні сплати аліментів.

Розмір заборгованості по аліментах відповідачем в судовому порядку не оспорено.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Обставини, на які посилався відповідач, частково заперечуючи проти позову, не можна визнати достатніми для висновку про наявність правових підстав для звільнення його як платника аліментів від передбаченої ст. 196 Сімейного кодексу відповідальності.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у звязку із задоволенням позовних вимог позивачки суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 180, 196 Сімейного кодексу України, ст., ст. 10, 81, 89,141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.10.2006 року по 01.07.2018 року в сумі тридцять одна тисяча шістсот тридцять одна гривня 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі сімсот чотири гривні 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 5 листопада 2018 року.

Головуюча