РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/812/18

Провадження № 2/700/490/18

05 листопада 2018 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в смт. Лисянка справу №700/812/18 провадження № 2/700/490/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей,

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей.

У позовній заяві позивач зазначила, що рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 листопада 2009 року у справі № 2-594/09 із ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 100 гривень щомісячно на кожну дитину. Зважаючи на те, що на даний час змінився мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі не менше, як 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвалою Лисянського районного суду від 05.10.2018 року відкрито провадження та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2, який був належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзиву на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін не надав.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 29.09.2009 року шлюб між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ГЮ № 026407 від 29.09.2009 року (а.с. 8). Відповідач є батьком неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії 1-ГЮ № 029066 від 22.06.2006 року та серії 1-ГЮ № 045252 від 28.03.2007 року (а.с.4-5). Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області № 2-594/09 від 12.11.2009 року, позовні вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 400 гривень щомісячно були задоволені частково та стягнуто з нього аліменти у розмірі 100 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29 вересня 2009 року до виповнення дітьми повноліття. (а.с. 9-10).

Згідно з довідкою про склад сімї Жабянської сільської ради Лисянського району Черкаської області від 17.08.2018 року за № 189 неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із позивачем (а.с. 6).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, яка є чинною на час розгляду справи, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів який визначається судом визначається у частці заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, що передбачено ч 1 ст 183 КК України.

Як зазначено в ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дана стаття передбачає можливості зміни розміру аліментів на дитину. У зв'язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров'я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов'язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення. Крім того, зменшення розміру аліментів за наявності передбачених законом причин не виключає можливості взагалі звільнення від їх сплати.

Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.

Покращення матеріального положення одержувача аліментів (зокрема, дитини на утримання якої сплачуються аліменти), у результаті якого він перестає бути нужденним у матеріальній допомозі (ст. 188), є підставою для припинення аліментного обов'язку.

І навпаки, якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів.

Як вбачається із поданої до суду позовної заяви позивачем не обґрунтовані позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів, стягуваних на утримання дітей. Тобто позивач не зазначив у позовній заяві про зміну свого чи відповідача матеріального положення, стану здоровя чи інших обставин, які можуть мати важливе значення для визначення розміру аліментів.

Визначення мінімального розміру - визначається законом. Це той мінімум, який батьки зобов'язані витрачати на дитину, незалежно від доходів, можливостей, бажання, інших дітей, незалежно від всіх цих обставин. Збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для нового рішення про збільшення розміру аліментів, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. В даному випадку, у рішенні суду при визначенні розміру аліментів є посилання на їх мінімальну межу, але це не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. У разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності Законом, тобто з 8 липня 2017 року та винесення відповідної постанови державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень до суду стягувача аліментів.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, співставляючи їх з нормами права суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому в задоволені позову необхідно відмовити.

Згідно зі ст. 141 ч. 7 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а позов не підлягає задоволенню, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 182,192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 259,263-265,279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дітей відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Бесараб