ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року

м. Харків

справа № 626/1199/17

провадження № 22-ц/818/785/18

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

треті особи: Орган опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області,

треті особи: Орган опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації Харківської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області, Орган опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації Харківської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей після припинення шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 05 липня 2018 року (в складі судді Дудченко В.О.),

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області, Орган опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації Харківської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей після припинення шлюбу, в якому просила, з урахування уточнених позовних вимог, розірвати шлюб з ОСОБА_2, зареєстрований 17.05.2014 року Виконавчим комітетом Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, актовий запис № 1 та визначити місце проживання їх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_1.

В обґрунтування позову вказувала, що відповідачем за справою вона зареєструвала шлюб 17.05.2014 року в Виконавчому комітеті Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, актовий запис № 1. Від шлюбу на час подачі позову до суду, а саме 01.08.2017 року, вони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На день подання позову до суду позивач вагітна. Передбачуваний термін пологів - 27.11.2017 року.

Закон допускає звернення до суду про розірвання шлюбу під час вагітності дружини, якщо один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя.

Позивач зазначила, що відповідач ображає та б'є її, погрожує їй, принижує її честь і гідність.

За фактом заподіяння їй 27.03.2017 року відповідачем умисних тілесних ушкоджень 16.05.2017 року, слідчим СВ Красноградського ВП ГУНП в Харківській області відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 та розпочато розслідування.

В зв'язку з побиттям її відповідачем, вона неодноразово зверталась на прийом до сімейного лікаря та з 06.05.2017 року по 12.05.2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом : змішана енцефалопатія 1 ступеня, астеноневротичний синдром, як наслідок травми голови. Перелом кісток носу.

Будучи вагітною та вкрай уразливою в такий період, вона, враховуючи наведені вище обставини та постійні скандали в будинку, влаштовані відповідачем, який на той час не був працевлаштованим та зловживав спиртними напоями, змушена була у травні 2017 року переїхати проживати до її діда та баби в с. Іванівське, Красноградського району, Харківської області.

Сторони проживали разом з батьками відповідача за адресою: АДРЕСА_1 де зараз проживає відповідач і перебувають їх діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Наявне становище їх відносин не сприяє позитивному вихованню дітей. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Також просила, щоб після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з нею, враховуючи їх права на належне виховання, яке в повній мірі може бути забезпечене матір'ю, але при участі батька. Згоди про те, з ким будуть проживати діти, між ними не досягнуто.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 під час розгляду справи свій позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити, дали пояснення аналогічні зазначеним в позовній заяві, крім того позивач пояснила, що за час проживання з відповідачем він неодноразово бив її, забирав гроші, документи та телефон, виганяв з дому. Після побиття насильно не випускав з двору по 2 тижні поки не зійдуть синці, щоб вона не могла звернутися до лікарні та поліції. Побиття почалися ще під час першої вагітності. Після того як вона народила першу дитину, її ніхто не забрав з пологового будинку. Позивач зазначила, що вважала, що їх сімейне життя стане краще після народження другої дитини, але побиття та знущання продовжувались. Вона намагалась втекти від відповідача, але він її вертав назад. В неї забрали телефон, щоб вона не могла спілкуватися зі своїми рідними. Дідусю та бабусі вона інколи телефонувала від знайомих. Після побиття її 27.03.2017 року, їй вдалося приїхати до дідуся та бабусі в с. Іванівське, Красноградського району, Харківської області. Діти залишились разом з відповідачем та його батьками. Тепер він не віддає їй дітей та не дає з ними бачитись. 16.05.2017 року, слідчим СВ Красноградського ВП ГУНП в Харківській області відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 та розпочато розслідування. ІНФОРМАЦІЯ_3 року в неї народилась третя дитина ОСОБА_6. В зв'язку з вищевикладеним просила розірвати шлюб з відповідачем, так як подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам дітей, принижує її. Також просила визначити місце проживання дітей разом з нею.

Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, від нього не надходило заяв про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачем ОСОБА_2 було направлено на адресу суду 06.12.2017 року заперечення на позов, відповідно до якого він зазначав, що проти розірвання шлюбу не заперечує, а щодо визначення місця проживання дітей заперечує в повному обсязі виходячи з наступного. Мати дітей ОСОБА_1 із сім'єю не проживає, вихованням дітей не займається, не має постійного місця проживання. В даний час він проживає разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі своїми батьками, для дітей створені всі належні умови для проживання, виховання та розвитку. Мати дітей не цікавиться доньками, у вихованні участі не бере. За місцем проживання характеризується позитивно, працює в м. Хмельницьку в ФОП «ОСОБА_7.». В зв'язку з цим відповідач вважав, що діти повинні проживати з ним.

Від відповідача 03.07.2018 року надійшла письмова заява, відповідно до якої він просив перенести розгляд справи, призначений на 05.07.2018 року, в зв'язку з тим, що йому не було надіслано для ознайомлення копію позовної заяви та додатки до неї.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 210 ЦПК України, суд першої інстанції вважав за необхідне не відкладати розгляд справи, так як від відповідача надійшов відзив на позов та були викладені свої заперечення проти позову та в повній мірі зрозуміла позиція відповідача по даній справі. Крім того відповідно до зворотного повідомлення про отримання копії позовної заяви, копії ухвали та судової повістки, яке міститься в матеріалах справи, відповідачем ОСОБА_2 було отримано копію позовної заяви (а.с. 82).

Від представника третьої особи Служби справах дітей Красноградської районної державної адміністрації Харківської області до суду 23.01.2018 року надійшла письмова заява, відповідно до якої просили розгляд справи проводити без присутності їхнього представника та винести рішення згідно чинного законодавства.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з'явився, від них надійшов висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_1 в с. Іванівське, Красноградського району, Харківської області.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що є дідусем позивачки. В 2014 році його онука вийшла заміж за ОСОБА_2 та переїхала жити до нього в Хмельницьку область. Спочатку вони жили нормально. Потім ОСОБА_1 не відповідала на їхні з бабусею дзвінки. Дзвонила з інших номерів та повідомляла, що відповідач ОСОБА_2 її б'є, забрав у неї документи та телефон, щоб вона не могла з ними спілкуватися. Також зазначав, що позивачка намагалась втекти від відповідача, але він її забрав назад та побив. В травні 2017 року позивач приїхала до них вся побита та звернулась в поліцію та лікарню. Також зазначав, що він їздив до відповідача в Хмельницьку область, написав там заяву в поліцію.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею позивачки. В 2014 році її онука вийшла заміж за ОСОБА_2 та переїхала жити до нього в Хмельницьку область. Після перших родів позивачку ніхто не забирав з лікарні. Коли першій дитині був один місяць, батько відповідача їх обох вигнав з дому, але потім повернув назад. Потім тривалий час ОСОБА_1 не виходила на зв'язок. Відповідач не давав позивачці спілкуватися з рідними. Від їх сусідів дізналися, що над позивачкою знущаються та не дають спілкуватися з рідними. ОСОБА_1 телефонувала з телефонів знайомих та говорила, що більше так жити не може, над нею знущається чоловік, б'є її, просила щоб її забрали з відти та вислали гроші, щоб вона могла поїхати з відти. Вони висилали їй гроші та ОСОБА_1 намагалась втекти з дитиною, але її чоловік, перехопив, забрав у куми та побив. Потім народилась друга дитина. Відповідача вигнали з роботи за крадіжку. ОСОБА_1 заставляли працювати до декрету. В травні 2017 року вона все-таки приїхала до дідуся з бабусею. Приїхала побита, відмовлялась їсти. Після чого вони визвали лікаря та позивачку направили на томограму, де їй сказали що в неї струс мозку та перелом носу. Потім вона їздила до дітей, разом з головою сільської ради приходила до будинку відповідача, що побачитись з дітьми, але її не пустили. Посилки, які вона направляла дітям та аліменти, вертались назад.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 05 липня 2018 рокупозов ОСОБА_1 задоволено.

Шлюб зареєстрований 17.05.2014 року в виконавчому комітеті Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, актовий запис № 1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишено прізвище - ОСОБА_1.

Визначено місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року з матір'ю ОСОБА_1, неповнолітню дитину: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишити проживати разом з матір'ю.

Неповнолітню дитину: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишено проживати разом з матір'ю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року з ним.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що судом першої інстанції було взято до уваги висновок, який є поверхневим і необґрунтованим, містить лише перерахунок документів наданих матір'ю для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини. Однак, в матеріалах справи відсутні довідка про заробітну плату, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання матері та інші документи, які б надавали суду можливість встановити перевагу одних доказів перед іншими.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги є доведеними і підлягають задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 17 травня 2014 року в Виконавчому комітеті Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області (а.с. 5).

На день подачі позову до суду 01.08.2017 року від шлюбу вони мали двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 9-10). Також позивач ОСОБА_1, відповідно до довідки Красноградської ЦРЛ від 10.07.2017 року, була вагітна, строк вагітності становив 20 тижнів, передбачуваний термін пологів 27.11.2017 року (а.с. 11).

Відповідно до Витягу з кримінального провадження № 0000291, 15.05.2017 року до чергової частини Красноградського ВП ГУНП в Харківській області надійшли матеріали перевірки ЖЕО 1076 від 06.05.2017 року про те, що 27.03.2017 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 у вигляді змішаної енцифалопатії, астеноневротичний синдром, травма голови, перелом кісти носу (а.с. 12).

Згідно виписки 2036 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 з 06.05.2017 року по 12.05.2017 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Красноградської ЦРЛ з діагнозом: змішана енцифалопатія 1 ст., астеноневротичний синдром, наслідки травми голови, перелом кісти носу (а.с. 13).

Також було проведено консультативне судово-медичне дослідження ОСОБА_1 з 12.05.2017 року по 15.05.2017 року, про що було надано акт судово-медичного консультативного дослідження (обстеження) по заяві (угоді_ з фізичними та юридичними особами № 28-КР/17 від 12.05.2017 року, відповідно до якого у неї був установлений діагноз змішана енцифалопатія, астеноневротичний синдром, наслідки травми голови, перелом кісти носу. Дані тілесні ушкодження з'явились внаслідок травматичної дії тупим твердим предметом, можливо способом, указаним ОСОБА_1, а саме як зазначила позивач після побиття ОСОБА_2 За ступенем тяжкості перелом носу відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с. 14-15).

Крім того матеріали справи містять консультативний висновок Державної установи «Інститут неврології психіатрії та наркології» від 05.05.2017 року відповідно до якого у ОСОБА_1 були виявлені наслідки черепно-мозкової травми, перенесеної в березні 2017 року (а.с. 16-18).

Матеріали кримінального провадження № 0000291 за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1, ОСОБА_2 за підсудністю були надіслані до Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області. (а.с. 168).

Також з Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області було надано інформацію про всі звернення правоохоронних та контролюючих органів за фактами протиправних дій, вчинених ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителем с. Коричинці Деражнянського район Хмельницької області, а саме: - 28.07.2015 року надходило повідомлення про вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 неправомірних дій, ЄО № 1905; - 29.07.2015 року надходило повідомлення від ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не бажає повертати їхню спільну дитину, ЄО № 1914; - 04.08.2015 року надходило повідомлення про вчинення ОСОБА_2 насильства в сім'ї відносно ОСОБА_1, ЄО № 1975 (а.с. 147).

Крім того з Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області були надані копії матеріалів за вищезазначеними зверненнями ОСОБА_1, які підтверджують свідчення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_1 намагалась виїхати від свого чоловіка, але він їй не дозволяв та відбирав паспорт, дитину та повертав додому. Також в поясненнях ОСОБА_10, батька ОСОБА_2, від 29.07.2015 року було зазначено, що 27.07.2015 року ОСОБА_1 намагалась разом з дитиною поїхати від чоловіка, але той забрав її у куми в с. Вовковиці та сам батько вдарив її двічі для того, щоб забрати дитину (а.с. 168-190).

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до статтями 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Крім цього, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан (стаття 150 СК України).

Згідно статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до частина 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За змістом частин 1, 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 14 грудня 2016 року № 6-2445цс16.

В статті 19 СК України зазначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.06.2017 року № НОМЕР_1, відповідно до якої ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Вихованням дітей їй перешкоджає займатися її чоловік ОСОБА_2, якого відповідно до висновку органу опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 15.06.2017 року, зобов'язали не перешкоджати зустрічам доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 119).

Відповідно до свідоцтва про народження у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась третя дитина ОСОБА_6 (а.с. 128).

Згідно довідки Іванівської сільської ради Красноградського району Харківської області від 31.01.2018 року ОСОБА_1 фактично проживає в с. Іванівське, Красноградського району Харківської області разом з малолітньою дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 215).

Актом обстеження умов проживання від 31.01.2018 року зафіксовано факт проведення обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2. Дане житло належить її бабусі ОСОБА_9, умови проживання добрі. Ні один із дорослих членів сім'ї не вживає спиртні напої або наркотичні засоби. Для виховання та розвитку дітей підготовлені окремі кімнати, є окремі ліжка, столи, стільці, шафа для одягу, іграшки, речі особистої гігієни, канцелярські вироби. Створені всі умови для повноцінного розвитку дітей (а.с. 216).

Відповідно до висновку, органу опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 27.04.2018 року, відповідно до якого, виходячи з інтересів дітей, орган опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з їх матір'ю ОСОБА_1 в с. Іванівське, Красноградського району, Харківської області.

В даному висновку зазначено, що батько ОСОБА_2, не вжив заходів щодо розв'язання їх спору з матір'ю дітей та не забезпечив безперешкодні зустрічі матері ОСОБА_1 з доньками, яка проживає окремо та бажає спілкуватися з дітьми, та брати участь у їх вихованні. А також зазначили, що проведені бесіди з батьком дітей результату не дали, а прийнятий висновок органу опіки та піклування від 15.06.2017 року № 46/26-11-48/17 не виконаний.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що місце проживання дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року необхідно визначити разом із відповідачем, колегією суддів не приймаються, оскільки будь-якого висновку органу опіки та піклування щодо проживання малолітніх дітей разом із батьком - ОСОБА_2 матеріали справи не містять, і взагалі, вимоги щодо визначення місця проживання дітей разом із батьком відповідачем не заявлялись.

Ці обставини відповідач та його представник підтвердили в судовому засіданні апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційною інстанцією не переглядалось.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 05 липня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 листопада 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко