Справа № 307/2705/17
Провадження № 2/307/248/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод проживання у будинку.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод проживання у будинку. Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що 10.09.1983 р. він одружився з ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про шлюб, актовий запис №21. У їх шлюбі народилося 4 дітей, всі вони є повнолітніми. Після їх одруження вони з дружиною та дітьми проживали у її батьків. Подружнє життя було складним, дружина місце проживання міняти не бажала, постійно пояснювала, що вона не зможе залишити свою матір. В 1990 році його мати ОСОБА_4, 1939 року народження, працювала в радгоспі «Іскра» дояркою та виписала для них в рахунок зарплати цеглу та інші будівельні матеріали, щоб вони побудували житло окремо від батьків дружини. Будинок у якому вони проживали після одруження знаходився в горах, під'їзду до нього не було. Стверджує, що в 1992 році він особисто самочинно, без будь яких правовстановлюючих документів, побудував будинок на земельній ділянці до якої під'їжджає увесь транспорт та просив щоб його дружина переїхала разом з дітьми проживати до нього. Однак дружина категорично відмовилася проживати в новому будинку, надалі наголошувала, що вона не покидає свою матір, а з їх будинку його практично вигнали. В новому будинку більше року приживав один, далі щоб зберегти сім'ю виїхав на заробітки до Дніпропетровської області, Софіївський район, де знайшов собі роботу та отримав тимчасове житло та просив дружину приїхати з дітьми до нього на постійне проживання. Дружина від його пропозиції відмовилася, тоді вона звернулася до суду про стягнення з нього аліментів. Після проголошеного судового рішення дружина просила його щоб офіційно їй не сплачував аліменти, платив не офіційно, так як їм було вигідно отримувати соціальну допомогу. З того часу як він прописався та почав проживати в АДРЕСА_1 дружина разом з дітьми перебралася проживати в збудований ним будинок. Він два роки тому важко захворів, в даний час ходити не може, став інвалідом, однак пенсію не отримує, так як прописаний в Дніпропетровській області, а проживає у своєї матері. Він намагався повернутися у свій будинок, однак дружина не дозволяє йому проживати в будинку, який побудований в шлюбі. Крім цього дружина проти нього настроїла їх дітей. Посилаючись на ст. 57 Сімейного кодексу України майно, просить суд зобов'язати ОСОБА_2 не вчиняти йому перешкод користуватися житловим приміщенням, яке придбано в шлюбі.

Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмове заперечення в якому посилається на те, що зміст позовної заяви характеризує ОСОБА_1, як безвідповідальну людину. У заяві він не зазначає, яке майно придбано в шлюбі, нехай покаже спільне майно. Він 23 роки розважався у Дніпропетровській області, міняв коханок, забув, що одружений та про те, що залишив на неї чотирьох малолітніх дітей, віком від 2 до 6 років. Через 23 роки ОСОБА_1 з'явився в селі, як свідчить копія його паспорта, який він долучив до позовної заяви, він прописаний в Дніпропетровській області. Їх діти не можуть пробачити своєму батьку, який за 23 роки не сплачував аліменти, не допомагав їм, навіть не телефонував. Його поява для неї та дітей викликала шок, він навіть не захотів підійти до повнолітніх дітей і вибачитись. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що її батьки його не сприймали із часу одруження, ніде не бажав працювати, він правильно зазначив, що їх подружнє життя було складним. Крім того, у позовній заяві зазначив, що нібито в 1990 році його мати ОСОБА_4 1939 року народження, працювала в радгоспі «Іскра» дояркою та виписала в рахунок зарплати цеглу та інші будівельні матеріали. Вона не заперечує, можливо вона і виписувала будівельні матеріали, але їй не відомо, на що вона їх використала. До позовної заяви додав ксерокопії квитанцій у яких зазначено, що ОСОБА_1 проводив сплату страхових внесків у яких зазначено АДРЕСА_2. Цей будинок належить його брату ОСОБА_5, нехай звертається до нього. До позовної заяви не додано доказ про спільне майно. Вказаний будинок побудований сином ОСОБА_6, він складається з двох житлових кімнат, де проживає шестеро дорослих людей. Наразі вона звернулася до Тячівського районного суду про розлучення. Вважає, що позовні вимоги необгрунтовані, факти надумані, ухвала про залишення позовної заяви без руху була правильною. В ухвалі суду було зазначено надати позивачу доказ права власності, на яке житло він претендує, ним усунені недоліки частково зазначив адресу відповідача та адресу, що він проживає у своєї матері в АДРЕСА_2. Просить в задоволенні позову відмовити. Справу просить розглянути у її відсутності.

У зв'язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрував шлюб з відповідачкю 10 вересня 1983 р., що стверджується свідоцтвом про укладенні шлюбу серія НОМЕР_1 від 10.09.1983 р.

Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень...

Твердження позивача про те, що ним разом з відповідачкою у шлюбі набуто нерухоме майно, а саме житловий будинок жодними доказами не підтверджено.

Таким чином права позивача, що передбачені вищенаведеними нормами закону не порушено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод проживання у будинку слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, ч.2 ст.247, ст.ст. 263-265, 279 ЦПК України, ст. ст.60, 63 Сімейного кодексу України, ст.ст. ст. 391 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод проживання у будинку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

Повний текст рішення складено 09.02.2018 р.

Суддя: В.В. Чопик