Справа № 202/4183/17
Провадження № 2/202/256/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 жовтня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря -Некрасової А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманих коштів по адресній допомозі внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманих коштів по адресній допомозі внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 52 406,56 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що ОСОБА_2 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради за призначенням адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Згідно з наданими ОСОБА_2 документами, Управлінням була призначена зазначена допомога ВПО відповідачу та її сім'ї (синам: ОСОБА_3, ОСОБА_4) з 11.12.2014 р. по 13.12.2016 р. у загальній сумі 52406,56 грн. Під час звернення, при заповненні заяв для призначення допомоги ВПО Відповідач зазначила фактичне місце перебування за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Корольової буд.16 а, кв.1. У довідці про взяття на облік ВПО від 11.12.2014р. також засвідчено зазначену адресу як місце перебування Відповідача.Під час звернення Відповідача до Управління за призначенням допомоги малозабезпеченим сім'ям (заява та декларація від 22.11.2016 року), було встановлено, що ОСОБА_2 разом з родиною проживала:до 01.12.2011 року за адресою: АДРЕСА_1; з 01.12.2011 року за адресою: АДРЕСА_2; з 11.12.2014 року по даний час за адресою: АДРЕСА_3. Тобто під час початку проведення антитерористичної операції (14.04.2014р.) Відповідач проживала разом з родиною за адресою: АДРЕСА_4, тому не підпадає під статус внутрішньо переміщеної особи, визначений нормами Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII. Відповідач не повідомила належним чином про те, що під час початку проведення антитерористичної операції знаходилась на підконтрольній території України, внаслідок чого отримала неналежну їй та її сім'ї допомогу ВПО з 11.12.2014р. по 13.12.2016р. у загальній сумі 52406,56 грн. ОСОБА_2 25.01.2017 року було направлено повідомлення з вимогою термінового перерахунку коштів у розмірі 52406,56 грн., але вона добровільно вказану суму не сплатила. У звязку із чим, для повернення коштів до Державного бюджету України управління змушено звернутися до суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 14.12.2017 року, справа розподілена судді Слюсар Л.П.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечувала, про що надала письмовий відзив на позов та просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.12.2014 року ОСОБА_2 звернулася до УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпрі ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення від 11.12.2014 року за № НОМЕР_1, адреса фактичного проживання відповідача ОСОБА_2 зазначена: м. Дніпропетровськ, вул. Г. Корольової, б. 16, кв. 1.

Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 13.12.2014 року ОСОБА_2 та її сімї призначена допомога переміщеним особам на проживання з 11.12.2014 року по 10.06.2015 року у розмірі 2 210,00 грн. щомісячно.

Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 16.06.2015 року ОСОБА_2 та її сімї призначена допомога переміщеним особам на проживання з 11.06.2015 року по 10.12.2015 року у розмірі 2 210,00 грн. щомісячно.

Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 21.12.2015 року ОСОБА_2 та її сімї призначена допомога переміщеним особам на проживання з 14.12.2015 року по 12.06.2016 року у розмірі 2 210,00 грн. щомісячно.

Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 30.06.2016 року ОСОБА_2 та її сімї призначена допомога переміщеним особам на проживання з 14.06.2016 року по 13.12.2016 року у розмірі 2 210,00 грн. щомісячно.

Розпорядженням № 51 від 25.11.2016 року було припинено виплату допомоги ОСОБА_2 та її сімї як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради №1 від 08.02.2017 року скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 11.12.2014 року.

Відповідно до довідок, борг ОСОБА_2 за надмірну виплачену Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 11.12.2014 року по 13.12.2016 року становить 52406,56 грн.

Відповідачу було направлено повідомлення про повернення надміру виплаченої допомоги переміщеним особам на проживання вих. № 253 від 25.01.2017 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно зі ст. 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону передбачені підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. Такими є, між іншим, обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала завідомо недостовірні відомості (п.5 ч. 1).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Суд зазначає, що Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, чітко встановлює в яких випадках повертаються суми грошової допомоги.

В абзаці другому та третьому пункту 11 цього Порядку вказано, що суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Тобто, повернення або стягнення надміру перерахованих сум грошової допомоги може мати місце тільки в тому разі, коли уповноважений представник сім'ї під час звернення за призначенням допомоги (продовженням виплати) свідомо подав недостовірні відомості про обставини, які згідно з п. 6 Порядку № 505 є підставою не призначати допомогу взагалі.

Будь-які інші підстави для повернення сум грошової допомоги в Порядку № 505 не передбачені.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 15.12.2011 року звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська про витребування особової справи отримувача допомоги по догляду за дитиною до трьох років ОСОБА_3, 18 лютого 2011 року з м. Лисичанськ у звязку зі зміною місця проживання з АДРЕСА_5 на м. Дніпропетровськ, вул. Гулі Корольової буд.16 А, кв.58.

07 січня 2013 року народився ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Управлінням праці та соціального захисту населення в м. Дніпропетровськ було призначено допомогу у звязку з народженням дитини.

В судовому засіданні встановлено, що навесні 2014 року ОСОБА_2 разом з сімєю виїхала з м. Дніпра на своє постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується записами в медичній карті ОСОБА_2, яка з 14.04.2014 року по 23.04.2014 року знаходилася на лікуванні в терапевтичному відділені денного стаціонару 2-ї міської лікарні. Як вбачається із довідки КЗ « Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9» від 06.06.2018 року за №6/9-898, родина ОСОБА_2 зверталася за медичною допомогою до сімейного лікаря з ОСОБА_4 останній профілактичний огляд 20.03.2014 року, а з ОСОБА_3 Вадим овичем останній раз 14.11.2013 року з приводу захворювання на ОРВІ. Жодного майна, яке б знаходилось у власності відповідачки та її чоловіка на території міста Дніпра чи Дніпропетровської області. У позивачки наявне нерухоме майно тільки у м. Лисичанську. Після виїзду з м. Лисичанськ до м. Дніпропетровська, сімя ОСОБА_2 стала на облік, як внутрішньо переміщені особи, про що була отримана відповідна довідка на ОСОБА_2 була призначена їй і членам її сімї щомісячна адресна допомога. Також суд приймає до уваги, що сімя ОСОБА_2 з листопада 2011 року проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а з грудня 2014 року за адресою: АДРЕСА_6. Крім того, родина ОСОБА_2 має статус малозабезпеченої родини, про що свідчить довідка 530/01, видана 13.02.2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення в м. Дніпрі.

Отже, вимога позивача ґрунтується на обставинах, з якими Порядок не пов'язує можливість стягнення сум грошової допомоги. Згідно із ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

За приписами частини 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення позовом Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманих коштів є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки відповідач правомірно набув грошову допомогу у розмірі 52406,56 грн., а підстави для її повернення судом не встановлені.

При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 19 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись:«Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, ст. ст. 4,13,141,259,263-265 ЦПК України ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради ( м. Дніпро, пр.. ОСОБА_5, буд.55) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення незаконно отриманих коштів по адресній допомозі внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар