Справа № 336/4604/2018
Провадження №/336/2467/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді Суркової В.П., при секретарі Прохоровій А.О., за участю представника заявника адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_5, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов цивільний позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_5, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовом позивач ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, за змістом якої просить суд зупинити стягнення за виконавчим написом, вчиненим 30 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованим в реєстрі за №4802, про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» заборгованості за кредитним договором № 260625631 від 28.01.2015 року у сумі 24648,35 грн., який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_5.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає про те, що 30.05.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис №4802 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_3» 24648,35 грн., що становить суму заборгованості по укладеному між ОСОБА_2 та ПАТ «Перший Український ОСОБА_3» кредитному договору № 260625631 від 28.01.2015 року.

Наразі ПАТ «Перший Український ОСОБА_3» предявлено даний виконавчий напис до примусового виконання приватному виконавцю ОСОБА_5 (виконавче провадження №56769771). Проте, позивачем оскаржено даний виконавчий напис до суду. Заявник стверджує про відсутність ознак безспірності заборгованості в кредитних правовідносинах, що виникли між сторонами та вказує на наявність спору між сторонами, який може бути вирішений лише в судовому порядку. Окрім того, заявник зазначає про те, що приватним виконавцем звернуто стягнення на доходи позивача в Казенному підприємстві «Науково-виробничий комплекс «Іскра»» шляхом відрахування 20% від усіх видів доходів позивача. Заявник, із посиланням на статтю 149 Цивільного процесуального кодексу України, вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Заявник ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримали заяву про забезпечення позову з підстав, викладених у заяві, просили про її задоволення.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява позивача підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 Цивільного процесуального кодексу України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до частин 5-7 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про що постановити ухвалу, в якій зазначити вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішити питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно пункту 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права.

Позивачем обґрунтовано наявність зв'язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що до прийняття рішення в цій справі дохід позивача, як він зазначає, вже може бути стягнутий, оскільки на сьогоднішній день здійснюються активні виконавчі дії, що призведе до обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

При цьому, зупинення стягнення у виконавчому провадженні до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідачів, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

В даному випадку позивачем оскаржено вищевказаний виконавчий напис нотаріуса до суду (справа № 336/4604/2018, провадження №2/336/2467/2018), а тому, враховуючи приписи пункту 6 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України та приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходу, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання зустрічного забезпечення позову судом враховано, що позивач у встановленому законом порядку зареєстрований на території України, у суду відсутні надані докази того, що майновий стан цього заявника або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду по справі, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у задоволенні позову, відтак, обов'язок суду щодо беззаперечного застосування до позивача зустрічного зобов'язання, який передбачений випадками переліченими у частині 3 статті 154 Цивільного процесуального кодексу України, відсутній.

Відповідно до частин 1, 2 статті 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись статтями 149- 153, 157, 260 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, з боку відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_5, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі № 336/4604/2018 за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_5, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме:

- зупинити стягнення за виконавчим написом, вчиненим 30 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (01032, АДРЕСА_1), зареєстрованим в реєстрі за №4802, про стягнення з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 69071, АДРЕСА_2) на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» (ідентифікаційний код юридичної особи 14282829; місцезнаходження юридичної особи: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) заборгованості у сумі 24648,35 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот сорок вісім гривень 35 копійок), який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_5 (02094, м. Києв, вул. Поправки Юрія, 6, офіс 15).

Стягувач: публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_3» (ідентифікаційний код юридичної особи 14282829; місцезнаходження юридичної особи: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4).

Боржник: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 69071, АДРЕСА_2).

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.П. Суркова