Справа №173/1600/18
Провадження №2/173/943/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: позивача ОСОБА_1О

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням ,-

ВСТАНОВИВ:

03.07.2018 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача ОСОБА_2

06.09.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

07.09.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 25 жовтня 2018 року.

25.10.2018 року проведене підготовче судове засідання

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

25.10.2018 року оголошено вступну та резолютивну частині рішення

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням будинком № 34 по вул. Центральна, ОСОБА_3 в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона є власником ? частини житлового будинку, що знаходиться за адресою : вул. С..ОСОБА_3. 34 в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. З нею в будинку зареєстрований її син ОСОБА_2. Проте, вже тривалий час її син не проживає в належному їй будинку, не оплачує комунальних послуг та не бере участі в його утриманні. Її син виїхав за кордон більше ніж 4-роки на постійне місце проживання. Вона є самотньою людиною, їй досить важко підтримувати будинок в належному стані. Однак для вчинення певних правочинів їй потрібна згода проживаючих в будинку осіб. Її син не проживає з нею та не допомагає їй вести господарство, а його реєстрація в належному їй будинку не дозволяє їй розпоряджатись будинком на свій розсуд та значно обмежує її права, що й стало підвою звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному сайті судової влади. В судове засідання не з'явився. відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір із правовідносин, що регулюють право власності на житлове приміщення.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_4, та відповідач ОСОБА_5, є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2014 року по ? частині кожний.

Таким чином судом встановлено, що і позивач і відповідач є співвласниками житлового приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1. Та обоє зареєстровані у вказаній квартирі.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 03.05.2018 року встановлено, що ОСОБА_6, не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. А проживає на території Російської Федерації. Відповідно до отриманої судом адресної довідки встановлено, що в відповідач за зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до наданої позивачем адресної довідки від 10.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_2С,. зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач просить зняти відповідача з реєстрації в належній їй квартирі як такого, що не проживає в ній протягом тривалого часу.

Проте суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач разом з позивачем є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 317 ЦК України -Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України - Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Таким чином відповідач як співвласник квартири має право володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому часткою квартири за власним розсудом. Єдиним обмеженням його прав власності є не порушення прав іншого співвласника житлового приміщення.

Відповідно до вище наведених правових норм місце проживання відповідача не впливає на зміст його права власності. А не проживання власника житлового приміщення в належному йому житловому приміщенні не є підставою для зняття його з реєстрації у даному житловому приміщенні.

Способом захисту своїх прав позивач обрала визнання відповідача втративши право користування житловим приміщенням відповідно до ст. 405 ЦК України.

Проте, відповідно до ст. 405 ЦК України - Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином за даною правовою нормою втартившими право користування житловим приміщенням можуть бути визнання члени сім'ї власника жила, а не власники житла. В свою чергу відповідач сам є співвласником зазначеної вище квартири та за цією обставиною не може бути визнаний таким, що втратив право користування належним йому житлом.

Позивачем в позовній заяві зазначене житлове приміщення, а саме будинок № 34 , розташований по вул. С. Яцковського в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, проте в судовому засіданні позивач зазначила, що указання даної адреси є помилкою. Крім того доказів того, що позивач є власником житлового приміщення: будинку № 34 по вул. С. Яцковського в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області і відповідач зареєстрований в даному житловому приміщенні суду не надано. В свою чергу згідно адресної довідки та довідки про склад сім'ї наданої позивачем, відповідач зареєстрований саме в квартирі АДРЕСА_2,співвласником якої він є разом з позивачем.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи позивача про те, що відповідач не надає їй допомогу на утримання житла, не є підставою для задоволення позовних вимог саме у спосіб, обраний позивачем. Проте, відповідач будучи співвласником житла повинен приймати участь в його утриманні, оплаті комунальних послуг, тому позивач має право звернутись до відповідача із вимогами про захист свої прав саме у такий спосіб, тобто про відшкодування понесених нею затрат на утримання житла відповідно до частки, належної відповідачу.

Враховуючи, що судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача і не відшкодовується за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 56 в будинку № 48 по вул. Сергія Яцковського в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованій за адресою - АДРЕСА_3 - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., покласти на позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, зареєстровану за адресою - АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 05.11.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 05.11.2018 року

Оприлюднене 05.11.2018 року

Рішення набирає законної сили 06.12.2018 року