Справа № 459/120/17 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/6091/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Бойко С.М., Левика Я.А.

секретаря: Симця В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Промінвест» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Міжнародна. Інвестиційна. Компанія», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Промінвест» про визнання недійсними договорів та стягнення коштів одержаних внаслідок їх виконання,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року позивач звернувся у суд з позовом до відповідачів, у якому просив визнати недійсним договір позики № 2002523 від 02.04.2016р., укладений між ним та ПП "Міжнародна. Інвестиційна. Компанія"; визнати недійсним договір добровільного страхування від нещасного випадку № 57/16 від 02.04.2016 року, укладений між ним та ТОВ "Страхова компанія "Промінвест"; стягнути з ТОВ "Страхова компанія "Промінвест" на його користь 20 тис. грн., сплачених як страхова сума, та 200 грн., сплачених як послуги банку.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у березні 2016 року знайшов у мережі Інтернет пропозицію ПП "Міжнародна. Інвестиційна. Компанія" про продаж автомобіля марки "Део" з параметрами, що його влаштовували, за плату 20 тис. грн. з подальшою виплатою залишку вартості. Вказує, що 02.04.2016 року уклав з представником цього підприємства договір позики, сплативши 20 тис.грн., однак автомобіля так і не отримав, а вже у ході консультацій з адвокатом дізнався, що кошти були оплачені на рахунок ТДВ "Страхова компанія "Промінвест" як страховий платіж за договором від 02.04.2016 р., хоча взагалі страхових договорів з останнім не укладав. Вважає, що став черговою жертвою обману та недобросовісної конкуренції з боку відповідачів, оскільки у ЗМІ містяться відгуки про непоодинокі випадки подібних дій останніх. У підсумку просить визнати вказані правочини недійсними та стягнути сплачені ним кошти.

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір позики № 2002523 від 02.04.2016 року, укладений між ПП «Міжнародна. Інвестиційна. Компанія» та ОСОБА_2.

Визнано недійсним договір добровільного страхування від нещасного випадку № 56/16 від 02.04.2016 року, укладений між ТзДВ «Страхова компанія «Промінвест» та ОСОБА_2.

Стягнуто з ТзДВ «Страхова компанія «Промінвест» на користь ОСОБА_2 20000 гривень, сплачених як страхова сума та 200 гривень, сплачених за послуги банку.

Стягнуто з ПП «Міжнародна. Інвестиційна. Компанія» на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 640 грн.

Стягнуто з ТзДВ «Страхова компанія «Промінвест» на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1280 грн.

Рішення суду в частині задоволення позову до ТзДВ «Страхова компанія «Промінвест» оскаржило ТзДВ «Страхова компанія «Промінвест».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено письмовий доказ у справі - Договір добровільного страхування від нещасних випадків за № 57/16 від 02.04.2018р. та не встановлено правовідносин між сторонами оспорюваного правочину. Вважає, що суд помилково кваліфікував оспорюваний договір як договір страхування життя. Також вказує що виконання договору страхування не залежало від укладення договорів позивача з іншими контрагентами. Просить рішення суду змінити та відмовити у задоволенні вимог до ТзДВ «Страхова компанія «Промінвест».

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм судової повістки (а.с. 129-132), тому фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги..

Враховуючи, що рішення суду оскаржувається лише в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ТзОВ «Страхова компанія «Промінвест», в іншій частині рішення суду не переглядається.

З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2016 року між ОСОБА_2 та ПП «Міжнародна. Інвестиційна. Компанія» у м. Луцьку було укладено договір № 2002523. Згідно умов договору ПП «Міжнародна. Інвестиційна. Компанія» взяло на себе зобов'язання надати у позику клієнту автомобіль марки «Део Метиз», 2012 р.в., грошовий еквівалент якого складає 95000 грн., поставку автомобіля повинно було бути здійснено не пізніше трьох робочих банківських днів.

Згідно з п.п.3.3.2 цього договору клієнт зобов'язаний забезпечити компанію всіма необхідними документами для здійснення ним дій, передбачених пп.3.2.1 цього договору; бути застрахованим від нещасного випадку, та надати оригінал договору добровільного страхування від нещасного випадку, страхова сума страхувальника (клієнта) в якому повинна становить не менше суми узгодженої ціни товару, який клієнт має намір отримати у позику.

Відповідно до положень п.3.1.1 зазначеного договору, компанія зобов'язується надати клієнту товар у позику (відповідно графіку платежів) у разі виконання клієнтом умов цього договору в кількості, попередньо погодженій з компанією після у разі виконання умов договору та надання забезпеченої гарантії в забезпечення виконання зобов'язань клієнта за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, у той же день 02.04.2016 року між позивачем та ТДВ «Страхова компанія "Промінвест" у м. Луцьк було укладено договір добровільного страхування від нещасного випадку № 57/16, за умовами якого позивачем було сплачено товариству грошові кошти в сумі 20 000 грн., що підтверджується квитанцією № 54 від 02.04.2016 року.

Встановивши що договір позики від 02.04.2016 року № 2002523 між ОСОБА_2 та ПП «Міжнародна. Інвестиційна. Компанія» був укладений під впливом обману та нечесної підприємницької практики, і що зазначений відповідач відмовився від виконання своїх зобов'язань за договором у односторонньому порядку, суд першої інстанції визнав його недійсним.

Згідно з вимогами ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька діяльність забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь - яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК.

Ст.3 п.6 ЦК України передбачає загальні принципи цивільного законодавства. До них відносяться справедливість, добросовісність та розумність.

За змістом ст.548 ЦК України виконання зобов'язання (основне зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд вказує про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст.212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що згідно з умовами договору № 2002523 від 02.04.2016 року ОСОБА_2 з метою отримання у позику товару (автомобіля) зобов'язаний бути застрахованим від нещасного випадку, та надати оригінал договору добровільного страхування від нещасного випадку, страхова сума страхувальника (клієнта) в якому повинна становити не менш суми узгодженої ціни товару, який клієнт мав отримати у позику; тому договір № 2002523 від 02.04.2016 року та договір добровільного страхування від нещасного випадку від 02.04.2016 року №57/16, є взаємопов'язними, тобто договір страхування укладався у забезпечення виконання зобов'язань за договором надання товару (автомобіля) у позику.

Позивач будучи введеним в оману, уклав договір добровільного страхування від нещасного випадку від 02.04.2016 року №57/16 виключно на виконання п.3.3.2 договору № 2002523 від 02.04.2016 року, укладеного з ПП «Міжнародна. Інвестиційна. Компанія».

За таких обставин, у зв'язку із відсутністю волевиявлення ОСОБА_2 на укладення правочину суд першої інстанції обґрунтовано визнав зазначений договір добровільного страхування від нещасного випадку недійсним, та відповідно до правил ст.216 ЦК України застосувавши наслідки недійсності правочину стягнув з страхової компанії на користь позивача 20 000 грн. на відшкодування сплаченої ним суми.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі, що виконання договору страхування не залежало від укладення договорів позивача з іншими контрагентами.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Промінвест» залишити без задоволення.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 24.01.2018р.

Головуючий

Судді: