Справа № 750/5054/18
Провадження № 2/750/1473/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Будаш М.В.,

справа №750/5054/18

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Деснянської районної у м.Чернігові.

про позбавлення батьківських прав

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав

за участі позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5, -

в с т а н о в и в:

25 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила винести рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що він ухиляється від обов'язків по вихованню та утриманню дитини.

В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали і просили суд їх задовольнити.

Відповідач, його представник позов не визнали і в його задоволенні просить відмовити. Відповідачем надано відзив на позову заяву, він зазначає, що не спілкувався з дитиною, оскільки виникли напружені стосунки з матір»ю дитини, дитину він любить, бажає спілкуватись з нею і хоче виправити свою поведінку, заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 85206,10 грн. погашена.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради позов підтримав і просив суд його задовольнити.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2005 по 2007 рік.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін у шлюбі народилась дочка ОСОБА_6, яка після розлучення залишилась проживати з матір»ю.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що він любить свою дочку, має намір і бажання спілкуватись із нею, просив суд надати йому шанс виправити свої помилки і не позбавляти його батьківських прав. До кримінальної та адміністративної відповідальності відповідач не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

До органів міліції чи органу опіки та піклування для вжиття заходів реагування до відповідача з приводу нехтування ним батьківськими обов"язками стосовно дочки позивач не зверталась.

23 липня 2018 року органом опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради був наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, затверджений рішенням виконавчим комітетом Деснянської районної у м. Чернігові ради №154.

Висновок органу опіки та піклування від 23.07.2018 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав не є мотивованим, не містить переконливих доводів щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та щодо того, що така міра буде мати позитивний вплив на виховання дитини та її подальшу долю. У висновку зазначено, що ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов'язків, але відсутні посилання на докази, на підставі чого орган опіки і піклування дійшов таких висновків.

В судовому засіданні були допитані свідки позивача ОСОБА_7 ( вчитель початкової школи), ОСОБА_8 ( вчитель англійської мови), ОСОБА_9 ( мати позивача), ОСОБА_10 та свідки відповідача ОСОБА_2 ( сестра відповідача) та ОСОБА_11 (мати відповідача). ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як вчителі дитини показали, що вихованням дитини займається мати, батько дитини до школи не приходив, разом з тим, як батько виконує свої батьківські обов'язки поза межами школи їм не відомо, випадків того щоб ОСОБА_2 викликали до школи, а він не являвся не було.

Отже, позивачем не надано безспірних доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, не зазначено у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов'язками, чи вживались щодо нього заходи реагування за заявами позивачки в органи міліції, органу опіки та піклування.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.91., передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже суд, приймаючи до уваги , що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, однак при цьому суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і покласти на орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради контроль за виконанням ним батьківських обов"язків.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2) про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і покласти на орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради контроль за виконанням ним батьківських обов"язків.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 03.11.2018 року.

Суддя Н.В.Требух