Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

22 січня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Ткаченко О.М.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 10776/07 від 29.12.2017 року)

відповідача: ОСОБА_2 (паспорт серії КМ № 176800 виданий 22.11.2003 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/10387/17

за позовом Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області

до ОСОБА_2

про стягнення надміру виплаченої пенсії

В С Т А Н О В И В:

08.12.2017 року Білгород-Дністровське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач) про стягнення надміру виплаченої пенсії (а.с.1-2).

Так, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2на користь Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області надміру виплачену пенсію у розмірі 8 463,77 грн.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2017 року відкрито провадження по справі № 495/10387/17за позовом Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії. Справу призначено до розгляду (а.с.21-23).

22.01.2018 року відповідачем ОСОБА_2, булонадало до суду заперечення на позовну заяву Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити Білгород-Дністровському обєднаному управлінню Пенсійного фонду України Одеської області в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача (Б-Дністровського обєднаного управління ПФУ Одеської області) ОСОБА_1, у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, у судовому засіданні подане до суду заперечення підтримав у повному обсязі та просив суд в задоволенні позову Б-Дністровського обєднаного управління ПФУ Одеської області відмовити повністю. В обґрунтування зазначив, що надав Управлінню достовірні відомості та документи для перерахунку пенсії та продовжував отримувати пенсію після перерахування. З його боку жодних порушень стосовно надання документів для здійснення перерахунку не було. Зазначив, що позивач не надав доказів зловживання ним своїми правами, а також винуватості чи недобросовісності відповідача. Вважає, що неправомірний розрахунок здійснений саме з вини позивача.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1055 від 16.12.2015 року «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» управління Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області з 28.01.2016 року перейменовано на Білгород-Дністровське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2011 року.

З 09.02.2009 року управлінням було призначено ОСОБА_2 пенсію по інвалідності на підставі його особистої заяви від 07.05.2009 року та виписки із акту огляду МСЕК 2-18 ОВ № 097659 від 09.02.2009 року, з урахуванням його стажу роботи 38 років 01 місяць 13 днів (стаж враховано по 21.12.2008 року) та заробітної плати згідно довідки про заробітну плату за період з 01.03.1990 року по 28.02.1995 року та згідно індивідуальних даних про застраховану особу системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 21.12.2008 року. При цьому, середній розмір заробітної плати за 2008 рік становив 1 573,99 грн.

З 01.03.2014 року ОСОБА_2 управлінням призначено пенсію за віком згідно його заяви від 04.03.2014 року з урахуванням стажу роботи 39 років 05 місяців 20 днів (стаж враховано по 31.01.2014 року) та заробітної плати згідно з довідкою про заробітну плату за період з 01.03.1990 року по 28.02.1995 року та згідно з індивідуальними даними про застраховану особу системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 31.01.2014 року.

Однак, під час аудиторської перевірки у вересні 2017 року Пенсійним фондом України виявлено, що під час розрахунку пенсії за віком був помилково застосований середній розмір заробітної плати за 2013 рік, а саме 2 700,98 грн. замість необхідного середнього розміру заробітної плати за 2008 рік, а саме 1573,99 грн., оскільки ОСОБА_2 після призначення пенсії по інвалідності набув лише 8 місяців страхового стажу, а не 24 місяці необхідних для застосування середнього заробітку у розмірі 2 700,98 грн. за 2013 рік.

У звязку з цим виникла переплата пенсії ОСОБА_2 у розмірі 8 463 грн. 77 коп., яка сталася внаслідок рахункової помилки.

Відповідно до протоколу індивідуального перерахунку пенсії ОСОБА_2 від 25.09.2017 року, сума заборгованості по надміру виплаченій пенсії станом на 25.09.2017 року становить 8 463 грн. 77 коп., яка в добровільному порядку не погашена.

Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 року.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку.

Згідно із ч.1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Пунктами 3, 4 «Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру та списання сум переплат, що є безнадійними до стягнення», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4(в редакції постанови від 25.11.2014 року №25-3) визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, відповідно до ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Виходячи із аналізу ст.1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Позивачем у встановленому законом порядку не доведено рахункову помилку, внаслідок чого ОСОБА_2 було надміру виплачено кошти, а лише зазначено, що переплата сталася внаслідок рахункової помилки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що відповідач перебуває на пенсійному обліку у позивача, пенсія йому призначена та виплачується в установленому порядку правомочним органом, відповідно до діючого законодавства та добровільно. При цьому, позивачем не доведено зловживань або надання недостовірних даних з боку відповідача як пенсіонера, також судом не встановлено вчинення відповідачем протиправних дій, які б завдали позивачу шкоду.

Таким чином, сумлінність поведінки одержувача коштів ОСОБА_2 презумується, та у зв'язку з тим, що позивачем не доведено, що перерахування пенсії сталося з причин, пов'язаних з поданням недостовірних даних особою, отже існують правові підстави для відмови в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 переплаченої пенсії.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заявлених позовних вимог Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії слід відмовити.

Керуючись ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 1212-1213, 1215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовної заяви Білгород-Дністровського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Мишко