05.02.2018 №664/1684/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: судді Бойко В.П.,

при секретарі Сорока М.С.,

за участі відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олешки цивільну справу за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із вказаним позовом.

Заочне рішення від 23.01.2017 року скасоване та призначено справу до нового розгляду.

В позові вказано, що відповідно до договору б/н від 21.05.2012 року позивач надав відповідачеві кредит у вигляді кредитного ліміту сумою 15000,00 гривень зі сплатою відсотків у сумі 27,60% річних. Відповідач умови договору виконував неналежним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в загальному виразі 32080,37 гривень, яку і просить стягнути разом з витратами по справі.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, до суду подано заяву про підтримання позову та розгляд справи за відстуності представника. Також надано додаткові пояснення.

Вiдповiдач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що не отримувала коштів, які заявлені позивачем як борг. Нею було отримано дзвінок від невідомих осіб, які ввели її в оману та яким вона повідомила дані щодо платіжної картки, зокрема номер, строк дії та CVV-код. Коли їй стало відомо про несанкціоноване списання коштів, то вона повідомила про це банк та звернулась із заявою про злочин до правоохоронних органів. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.05.2012 року ОСОБА_1 отримала від позивача кредит у сумі 15000,00 гривень у вигляді кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит було надано у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач станом на 17.04.2016 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 32080,37 гривень, яка складається з наступного: - 15030,85 грн. заборгованість за кредитом, - 14246,50 грн. заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, - штраф за порушення положень кредитного договору в сумі 500,00 грн (фіксована частина) та 1503,83 грн. ( процентна складова), 799,19 гривень заборгованості з комісії за користування кредитом та пені. Відповідач заперечує факт отримання коштів, оскільки дані кошти були отримані невстановленими особами шахрайським способом.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобовязаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 (далі Положення № 223),банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню

персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене свідчить про наявність обов'язку банку як емітента електронного платіжного засобу відшкодувати платнику суму некоректно здійсненої або не дозволеної операції за умови невідкладного повідомлення платником про платіжні операції, що ним не виконувалися, крім випадків, коли доведено, користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що остання повідомила невідомим особам конфіденційну інформацію, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що в подальшому дозволило стороннім особам отримати крошові кошти з платіжної картки.

Дана правова позиція також узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №202/10128/14-ц від 23.01.2018 року

Таким чином, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати, понесені позивачем, стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 611, 1054, 1073 ЦК України, Положенням «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором б/н від 21.05.2012 року в сумі 32080,37 гривень, та судові витрати в сумі 1378,00 грн. за сплату судового збору, а всього 33458,37 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя (підпис) В.П.Бойко

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2018 року

З оригіналом згідно

Суддя Бойко В.П.