Єдиний унікальний номер 233/1752/17 Номер провадження 22-ц/775/59/2018
Головуючий в 1 інстанції Каліуш О.В. Єдиний унікальний номер 233/1752/17
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/775/59/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

доповідача Папоян В.В.

суддів Кішкіної І.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2017 року у цивільній справі №233/1752/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину, (суддя Каліуш О.В.),

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року позивач звернулась до суду із позовом на обґрунтування якого зазначала, що з відповідачем ОСОБА_1 мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з матерю. У добровільному порядку відповідач допомоги на утримання дитини не надає, тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття та понесені нею додаткові витрати на виховання дитини, які повязані з витратами на додаткові заняття, придбання музичних інструментів, книг, відвідуванням різноманітних розважальних закладів з метою розвитку дитини та придбанням ліків.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1700 грн., щомісячно, починаючі з 24.03.2017 року та до досягнення диною повноліття і вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволені решти вимог відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду в частині задоволення позовних вимог змінити, стягнувши з нього аліменти у сумі 899 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що при постановленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд не в повному обсязі врахував його матеріальне становище та визначена судом сума не відповідає обставинам справи. Посилався на наявність між сторонами спору з приводу участі батька у вихованні сина.

Через канцелярію суду позивач надала заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких просила апеляційну скаргу залишити без задоволення у звязку з її необґрунтованістю. Вважає, що судом при визначені розміру аліментів у повному обсязі враховано усі обставини справи.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про отримання судових повісток, доказів наявності поважних причин їх неявки у судове засідання не надано. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст.. 367 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог сторонами не оскаржується і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд повинен враховувати наявність у платника аліментів інших утриманців, його матеріальне становище та інші обставини, що мають значення по справі.

Зі змісту зазначеної норми убачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При розгляді справи судом було встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на час розгляду справи у суді мешкає разом з матірю і на підставі ст. 180 СК України дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини та вірно визначився з їх розміром.

Визначаючи розмір аліментів у сумі 1700 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатним, неофіційно працевлаштованим, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги оскільки положеннями статті 182 СК України визначено, що розмір аліменти на утримання неповнолітньої дитини має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом першої інстанції при визначені розміру аліментів у повному обсязі враховані усі обставини справи, у тому числі стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших утриманців та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, якій встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року у сумі 1689 грн., з 1 травня - 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн.

Визначений судом розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не перевищує встановленого ч. 3 ст. 70 Закону України від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» максимально можливого розміру відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо неможливості виплати аліментів у визначеному розмірі.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності між сторонами непорозумінь з приводу участі обох батьків у вихованні дитини оскільки це не спростовує обовязку відповідача щодо утримання неповнолітньої дитини та не має відповідного правового значення для визначення розміру аліментів.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду. Тому виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і обєктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

ОСОБА_4

ОСОБА_5