_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5054/17
Провадження № 2/520/2759/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2018 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представника позивача - ОСОБА_1

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

Встановив:

ОСОБА_2 в квітні місяці 2017 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_3 такою особою, що втратила право на користування житлом - житловим будинком АДРЕСА_1, стверджуючи, що житловий будинок належить їй - позивачці - на праві власності, що відповідач не є членом її сім'ї і не проживає в будинку з 1 березня 2017 року, його фактичне місце мешкання їй не відоме. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав.

Відповідач в попередньому судовому засіданні не визнаючи позов, підтвердив, що в будинку АДРЕСА_1 не проживає, але позов не визнав, заперечення (відзив) на позов не надав, в подальшому до суду не з'являвся. Про час і місце слухання справи суд сповіщав відповідача телефонограмою, оскільки фактичне місце мешкання відповідач суду не повідомив.

Суд вивчив матеріали справи і встановив:

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2015 року. Відчужувачем за договором купівлі-продажу виступала ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, після розірвання шлюбу залишився проживати в будинку. Після відчуження будинку в березні 2015 року відповідач звільнив житло (як стверджує позивачева сторона - діти відповідача винаймають житло для батька). Позивачева сторона доводить, що в будинку відсутнє майно, належне відповідачу, що відповідач не цікавиться житлом продовж тривалого часу, не несе витрат на утримання будинку, але до сьогодні не оформив зняття з реєстраційного обліку по вказаному будинку. Представник позивача зазначає, що наявність у відповідача реєстрації по жилому будинку значно обмежує право власника щодо користування та розпорядження будинком.

На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі доводи та докази: договір купівлі-продажу жилого будинку, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, домову книгу на будинок АДРЕСА_1, копію громадянського паспорту ОСОБА_3 з відмітками на відповідних сторінках про шлюб з ОСОБА_4 і реєстрацію місця проживання в будинку АДРЕСА_1.

Посилаючись на положення ст.391 ЦК України, ст..150 ЖК України представник позивача вимагає ухвалити судове рішення, яким визнати ОСОБА_3 такою особою, що втратила право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1.

При наведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_2 є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав:

Суд встановив, що відповідач в 2002 році на законних підставах заселився до будинку АДРЕСА_1 у якості члена сім'ї власника і оформив реєстрацію за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1. В подальшому відповідач втратив статус члена сім'ї власника житлового приміщення, звільнив житлове приміщення добровільно і більше року житлом не користується і не цікавиться. Ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У даному випадку усунення перешкод власнику полягає в оформленні зняття з реєстраційного обліку по житловому будинку відповідача по даній справі. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру (будинок) власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ' ї і не користуються цим житлом.

Суд погоджується з доводами позивачевої сторони, що наявність у ОСОБА_3

реєстрації по будинку, належному ОСОБА_2, обмежує право власника щодо користування та розпорядження будинком, тому як власник ряд комунальних послуг сплачує з урахуванням усіх осіб, що мають реєстрацію в будинку, а вселити в будинок інших осіб і оформити їх реєстрацію можливо за письмовою згодою відповідача.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Суд не отримав будь-яких доказів, що спростовують доводи позивачевої сторони.

Зняття з реєстрації не порушує прав відповідача, так як він фактично проживає за іншою адресою. Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це є фіксація фактичного місця проживання особи і вона не пов'язана з будь-якими іншими правами особи.

Відповідно до вимог ст.7 ЗУ Про свободу пересування і вільний вибір місця мешкання на Україні» зняття з реєстрації місця мешкання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням….).

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3,1940 року народження (ІПН НОМЕР_1) особою, що втратили право на користування жилими приміщеннями в будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.