Справа № 510/2111/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.;

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Позивачі, їх представник ОСОБА_5 на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту на імя ОСОБА_1 та його іпн; копія паспорту на імя ОСОБА_2 та його іпн; копія паспорту на імя ОСОБА_3 та його іпн; копія паспорту на імя ОСОБА_4 та її іпн; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2, копія свідоцтва про народження ОСОБА_1, копія свідоцтва про народження ОСОБА_6, копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_7 і ОСОБА_6, копія свідоцтва про одруження; копія свідоцтва про народження наню М.С., копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8, померлого 19.12.1988 р., копія свідоцтва про смерть ОСОБА_9, померлої 06.02.2006 р.; копія свідоцтва про право власності на майновий пай; копія сертифікату на земельну частку (пай); копія довідки Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 23.11.2017 р., копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.12.2017 р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися із відповідними вимогами та просили визнати за ними в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя їх бабусі ОСОБА_9 належало:

- право на земельну частку (пай) розміром 3,61 умовних кадастрових гектарів, на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0107493 від 26.12.1996 року.

- майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 02306 від 18.06.2002 р.

На випадок смерті ОСОБА_9 розпорядилась належним їй майном, 25.04.2003 року залишила заповіт на ім`я свого сина - відповідача ОСОБА_3, якому заповідала усе своє майно, що належатиме їй за життя, 05.02.2006р. - померла.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, відповідач ОСОБА_3 (як спадкоємець за заповітом) не звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, будь-яких дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини не здійснив, насамперед він відмовився від прийняття спадщини на користь своїх синів ОСОБА_1 і ОСОБА_2, позивачів по справі. Враховуючи вищенаведене, згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 є її донька ОСОБА_4, відповідачка по справі, яка із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, до нотаріуса не звернулась, будь-яких дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини не здійснила. Таким чином, спадкоємцями пятої черги за законом після смерті ОСОБА_9 є її онуки, позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті спадкодавця немає. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, позивачі (як спадкоємці пятої черги за законом) не звернулися до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак позивачі прийняли спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивачі постійно проживали разом із спадкодавцем. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, позивачі про відмову від спадщини не заявляли, а отже фактично прийняли спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_9, в порядку ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. Враховуючі ці обставини, позивачі пізніше звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину, однак їм в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

Після смерті ОСОБА_9 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на майновий пай і земельну частку (пай), як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачі фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, та в порядку ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_9 і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачі спадщину не прийняли та не заперечували, щоб позивачі оформили право власності на спадкове майно на своє ім'я.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачі у справі є спадкоємцями пятої черги за законом (ст. 1265 ЦК України). У відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак позивачі на момент смерті ОСОБА_9, мешкали разом із нею, після її смерті позивачі фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, отже в порядку ч.ч. 3,5 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину.

Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, вони не можуть оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки під час життя ОСОБА_9. було загублено оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, які позивачі не змогли надати нотаріусу, а на підставі копій цих документів нотаріус не може оформити та видати свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця, у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті, також чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі копій правовстановлюючих документів на спадкові майновий пай і земельну частку (пай) також не можливо оформити спадщину, таким чином, позивач не в змозі отримати дублікати сертифікату на земельну частку (пай) і на майновий пай, про що нотаріусом було винесено вмотивовану постанову від 08.12.2017 р., у звязку із чим в даний час позивачі вимушені звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачі є субєктами набуття права власності на вищевказані земельну частку (пай) і майновий пай на праві спільної сумісної власності, з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їх вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1235, 1265, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 126, 152 ЗК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом на праві спільної сумісної власності право власності на:

- право на земельну частку (пай) розміром 3,61 умовних кадастрових гектарів, на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0107493 від 26.12.1996 року.

- майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-ХХ № 02306 від 18.06.2002 р.,

після смерті ОСОБА_9, померлої 05.02.2006 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков