Справа № 645/6218/18
Провадження № 2/645/2580/18
У Х В А Л А

іменем України

05 листопада 2018 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м.Харкова Шарко О.П., розглянувши питання про відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою у розмірі 11800 гривень та відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у сумі 3000 грн., мотивуючи вимоги тим, що відповідач у добровільному порядку не бажає повернути борг.

Разом із позовною заявою позивачем надано клопотання про звільнення від сплати судового збору у звязку зі скрутним матеріальним становищем.

Положеннями п. 29 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року за №10 «Про застосування судами законодавствапро судові витрати у цивільних справах» встановлено, що, відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір»,єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Вивчивши доводи клопотання про звільнення сплати судового збору, доходжу висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи зміст позовних вимог, а також з тих підстав, що позивачем не надано суду належних доказів тяжкого фінансового стану позивача.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, вважає позовні вимоги такими, що підлягають залишенню без руху, виходячи з наступного

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 184 ЦПК України позов предявляється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору в установлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 (п. 53), відповідно до якого право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як визначено приписами ч. 1ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Ставки сплати судового збору встановлено ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.4 вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»за подання до суду позивачем фізичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з даним позовом складає 704,80 грн., та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з даним позовом складає 8810 грн.

Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»за подання до суду позивачем фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору встановлюється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача з даним позовом складає 704,80 грн.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України «Про судовий збір», відповідно до ч.3 ст.6 якого за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (ч.3 ст.23 ЦК України). Однак спосіб відшкодування моральної шкоди грішми не підміняє собою розуміння моральної шкоди як немайнової шкоди.

Так, позивачем заявлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11800 гривень, яка є вимогою майнового характеру, та вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, яка є вимогою немайнового характеру.

Таким чином на підставі п.п. 2 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн. за вимогу повязану зі стягненням матеріальної шкоди , та згідно з п.п. 2 п.2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн. за вимогу повязану зі стягненням моральної шкоди шкоди.

Також, в порушення вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Окрім того, в порушення п. 5 ст. 95 ЦПК України позивач не підтвердив відповідність копій письмових доказів оригіналу, які знаходяться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ст.185 ч.1 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.136, 185 ЦПК України, ст. ЗУ «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою та відшкодування моральної шкоди .

Надати позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:

Розяснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://fr.hr.court.gov.ua.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Шарко О.П.