Справа №639/86/17
Провадження №2/639/142/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Янова Оксана Євгенівна, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 811-4/27/3/7/7-019 від 11.03.2015 року, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Янова Оксана Євгенівна про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, якій просив суд: визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 811-4/27/3/7/7-019, укладений 11 березня 2015 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» (Первісний іпотекодержатель), Код , та ОСОБА_2 (Новий іпотекодержатель), ІІН НОМЕР_1, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Яновою О.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 863, в забезпечення Договору не відновлювальної кредитної лінії № 811-4/27/3/7/7-007 від 02.04.2007 року, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.04.2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») був укладений Договір не відновлювальної кредитної лінії № 811-4/27/3/7/7-007 від 02.04.2007 року для задоволення споживчих потреб для проведення поточного ремонту в помешканні (квартирі) позивача.

В забезпечення даного Договору кредиту між сторонами був укладений Договір іпотеки № 811-4/27/3/7/7-019, укладений 02.04.2007 р.

Без відома та ініціативи позичальника та майнового поручителя ОСОБА_1 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки від 11.03.2015 року в забезпечення Договору кредиту.

11.03.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 811-4/27/3/7/7-019, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Яновою О.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 863.

Про існування Договору поруки та Договору про відступлення права вимоги позивач дізнався з тексту заяви ОСОБА_2 від 16.03.2015 року та з тексту заяви ОСОБА_2 від 28.10.2016 року про погашення заборгованості, яку направлено ОСОБА_2 позивачу - ОСОБА_1

Позивач вважає, що Договір про відступлення права вимоги, укладений з грубим порушенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», адже зобов'язання позивача за кредитним Договором підпадає під дію Закону про мораторій, яким передбачається імперативна заборона на відступлення боргу. В розумінні п. 1 та п. 3 Закону про мораторій це є заборона на укладення угод про відступлення права вимоги за кредитом/іпотекою будь-яким особам з метою захисту прав позичальників в умовах зміцнення гривні, глибокої фінансової кризи та забезпечення їх конституційних гарантій на житло.

Таким чином, на думку позивача оспорюваний договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором був укладений відповідачем з грубим порушенням п. 1,3 Закону України про мораторій, оскільки під час дії заборони банком був переданий борг, забезпечений іпотекою третій особі, що є підставою для визнання його недійсним на підставі ч.1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Вказані обставини і вимусили позивача ОСОБА_1 звернутися до суду з вищезазначеним позовом.

20 червня 2017 року від представника відповідача - ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення відповідно до яких він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на наступне.

Так, посилання позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є, на думку ОСОБА_2, недоречним, адже цей закон стосується виключно кредитів, які надавалися в іноземній валюті.

26.11.2014 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір про внесення змін № 3, відповідно до умов якого заборгованість в доларах США за кредитним Договором позивача, що утворилася на день підписання Договору про внесення змін № 3 була погашена, а у позивача утворилася заборгованість у національній валюті - гривні.

Таким чином з моменту підписання Договору про внесення змін № 3, 26.11.2014 року, був змінений предмет Договору кредиту № 811-4/27/3/7/7-007 від 02.04.2007 року. Кредит за цим Договором, з урахуванням внесених змін, був наданий в гривні.

20 червня 2017 року від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.06.2017 року та в подальшому була уточнена. У вказаній уточненій зустрічній позовній заяві позивач ОСОБА_2 просив суд: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІІН: НОМЕР_2) у сумі 249 337, 66 грн., що складається з суми основного боргу - 189 470, 25 грн., інфляційних витрат - 46 988, 62 грн., трьох відсотків річних - 12 878, 79 грн., який є майновим поручителем за Договором не відновлювальної кредитної лінії (Кредитним Договором № 811-4/27/3/7/7-007 від 02.04.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк»), перед ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІІН: НОМЕР_3), який є Іпотекодержателем на підставі Договору про відступлення права вимоги за Іпотечним договором № 811-4/27/3/7/7-019 від 02.04.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 1391, - звернути стягнення на предмет іпотеки - належне ОСОБА_1 нерухоме майно - квартиру за № 75, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з урахуванням ціни предмету іпотеки визначеного Звітом № 1990/17 про незалежну оцінку від 11.09.2017 року суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6, яка становить 1 296 000, 00 грн. без ПДВ. За рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити вимоги ОСОБА_2 та всі витрати пов'язані з реалізацією предмету іпотеки, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 посилається на те, що 02.04.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір не відновлювальної кредитної лінії № 811-4/27/3/7/7-007. Згідно з умовами даного Кредитного договору ПАТ «Укрсоцбанк» надав боржнику кредит окремими траншами зі сплатою 13,00 відсотків річних в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 19 000, 00 доларів США.

З урахуванням змін, що були внесені Договором про внесення змін №3 від 26 листопада 2014 року сума Кредиту та валюта Кредиту становить 218 111, 25 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором від 02 квітня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем був укладений Іпотечний договір № 811-4/27/3/7/7-019 від 02.04.2007 року.

В забезпечення виконання зобов'язання відповідача за Кредитним договором, 11.03.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Внаслідок невиконання відповідачем обов'язків, встановлених п. 3.3.12 Кредитного договору в частині надання відомостей про претензії та позови з боку третіх осіб до позичальника, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до ОСОБА_2 з повідомленням про вимогу виконати зобов'язання за Договором поруки та терміново погасити заборгованість за кредитним договором.

У зв'язку з задоволенням 11.03.2015 року поручителем ОСОБА_2 вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом повернення грошових коштів за зобов'язанням ОСОБА_1, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором.

16.03.2015 року ОСОБА_2, як іпотекодержатель направив через приватного нотаріуса на адресу відповідача лист з вимогою про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Фактично вимога позивача про усунення порушення забезпеченою іпотекою зобов'язання залишилася без задоволення та реагування.

У зв'язку з чим, задля усунення порушення майнових прав ОСОБА_2 він і просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 за кредитним договором та інфляційних витрат та трьох відсотків річних за весь час прострочення невиконання зобов'язання.

23 серпня 2017 року від представника відповідача за первісним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» надійшли письмові заперечення, відповідно до яких вони просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі з наступних підстав.

Так, посилання позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є, на думку ОСОБА_2, недоречним, адже цей закон стосується виключно кредитів, які надавалися в іноземній валюті.

26.11.2014 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір про внесення змін № 3, відповідно до умов якого заборгованість в доларах США за кредитним Договором позивача, що утворилася на день підписання Договору про внесення змін № 3 була погашена, а у позивача утворилася заборгованість у національній валюті - гривні.

Таким чином з моменту підписання Договору про внесення змін № 3, 26.11.2014 року, був змінений предмет Договору кредиту № 811-4/27/3/7/7-007 від 02.04.2007 року. Кредит за цим Договором, з урахуванням внесених змін, був наданий в гривні.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.10.2017 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Янова Оксана Євгенівна про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 811-4/27/3/7/7-019 від 11.03.2015 року, в якості 3-тьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача ОСОБА_4, що проживає за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом - ОСОБА_7, він же представник відповідача за зустрічним позовом, який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 15.12.2015 року, заявлений позов підтримав в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечував, в подальшому в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача за первісним позовом, він же представник позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_8, яка діє на підставі довіреності від 07.04.2016 року в судовому засіданні первісний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити.

Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» - Литвин В.В., яка діє на підставі довіреності від 04.01.2018 року № 02- 36/114, в судовому засіданні, проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечувала, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Янова Оксана Євгенівна, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Так в судовому засіданні було встановлено, що 02.04.2007 року між УКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник), було укладено Договір невідновлювальної кредитної лінії № 811-4/27/3/7/7-007.

Відповідно до п.п.1.1, 1.1.1., 1.1.2 вказаного договору кредитор зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 13, 00 процентів річних за Кредитом та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, що містяться в Додатку 1 до цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом у сумі 19 000, 00 доларів США, та з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 30.03.2012 року. (т.1, а.с. 9-12)

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

02.04.2007 року у забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між АКБ СР «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір № 811-4/27/3/7/7-019, відповідно до п. 1.1. якого іпотекодавець передає в наступну іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за Договором невідновлювальної кредитної лінії № 811-4/27/3/7/7-017 від 02.04.2008 року, укладений між іпотекодержателем та іпотекодавцем, трикімнатну квартиру, загальною площею 74, 1 кв.м., вартістю за погодженням сторін 227 250, 00 грн., що в еквіваленті складає 45 000, 00 доларів США, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Вказані обтяження були зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.(т. 1, а.с. 19-20, 24)

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

21.10.2008 року між УКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник), було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору невідновлювальної кредитної лінії № 811-4/27/3/7/7-007 від 02.05.2007 року, відповідно до якої сторони погодили збільшити розмір відсоткової ставки до 14, 5 процентів річних. ( т.1, а.с. 13-14)

26.09.2009 року між УКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено Договір № 2 про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору № 811-4/27/3/7/7-019 від 02.04.2007 року, за умовами якого повернення кредиту в межах загального ліміту, що дорівнює 194 29, 25 доларів США буде здійснюватися не пізніше 30 січня 2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 14, 5 процентів річних. (т. 1, а.с. 21)

26.11.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк», (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник), було укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору кредиту № 811-4/27/3/7/7-007 від 02.04.2007 року, відповідно до умов якого сторони домовились, що погашення заборгованості за кредитом у розмірі 199, 82 доларів США здійснюється позичальником не пізніше 26 листопада 2014 року. (т. 1, а.с. 15)

26.11.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк», (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник), було укладено Договір про внесення змін № 3 до Договору кредиту № 811-4/27/3/7/7-007 від 02.04.2007 року, відповідно до умов якого сторони змінили валюту кредиту, та перевели суму кредиту 12 463, 50 доларів США в гривню, а саме 218 111, 25 грн.. Змінили форму кредитування з НКЛ на разовий кредит. Встановили процентну ставку за користування кредитом 9, 9 процентів річних. (т. 1, а.с.16-18)

26.11.2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк», (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено Договір № 3 про внесення змін до іпотечного договору № 811-4/27/3/7/7-019, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д. 02.04.2007 року за реєстровим № 1391, відповідно до якого сторони домовилися, що загальна вартість предмету застави становить 774 000, 00 грн. Повернення кредиту у сумі 218 111, 25 грн. повинно здійснитися до 25.11.2024 року. (т.1, а.с. 22-23)

Отже, позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 було надано кредит відповідно до змін внесених Договором про внесення змін № 3 до Договору кредиту № 811-4/27/3/7/7-007 від 02.04.2007 року у гривнях, а тому і його посилання на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є, на думку суду, недоречним, адже цей закон стосується виключно кредитів, які надавалися в іноземній валюті.

04.03.2015 року на адресу ОСОБА_1 було направлено лист від ПАТ «Укрсоцбанк» № 08.1-186/4118. У вказаному листі представник ПАТ «Укрсоцбанк» просив в найближчий час надати на адресу банку документи, що стосуються фінансового стану ОСОБА_1 за 2014 рік, що було б підтвердженням того, що ОСОБА_1 в змозі відповідати за своїми зобов'язаннями. У разі ненадання відповідних документів, вимагали терміново виконати свої зобов'язання за Договором кредиту щодо повернення кредиту та сплати процентів, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) в сумі 189 083, 00 грн. (т.1, а.с. 28)

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 не було виконано вказану вимогу ПАТ «Укрсоцбанк» про повернення заборгованості.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

11.03.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено Договір поруки.

Відповідно до п. 1.1. якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1, зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, у межах суми заборгованості 189 470, 25 грн. в строки та в порядку, які передбачені Договором кредиту № 811-4/27/3/7/7-007 від 02.04.2007 року. (т. 1, а.с. 136-138)

Відповідно до ст. 553 ЦК України, порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

На сьогодні і у доктрині, і у правозастосовній практиці панує єдність у поглядах на те, що договір поруки є двостороннім правочином, який укладається між кредитором і поручителем. Оскільки останній не породжує і не припиняє жодних прав та обов'язків боржника, його згоди на укладення договору поруки не вимагається (абзац двадцятий Аналізу застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов'язання, п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 р. № 5, п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» від 21 листопада 2011 р. № 01-06/1624/2011).

11.03.2015 року ОСОБА_2 було отримано повідомлення про невиконання зобов'язань за договором поруки від 11.03.2015 року, за яким ПАТ «Укрсоцбанк» вимагав терміново погасити заборгованість у розмірі 189 470, 25 грн. (т.1, а.с. 142)

За змістом поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Вимога до поручителя може бути пред'явлена виключно за умови настання обставин, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК України, - у випадку порушення зобов'язання боржником. Факт порушення зобов'язання (невиконання або неналежного його виконання) боржником як підстава позову (вимоги) до поручителя має встановлюватися у кожній справі.

Так як в судовому засіданні було встановлено, що позивачем ОСОБА_1 не було виконано вимогу ПАТ «Укрсоцбанк» про дострокове повернення коштів, що порушило майнові права банку, та сам факт порушення зобов'язання ОСОБА_1, а отже і пред'явлення вимоги про погашення боргу до поручителя ОСОБА_2 було здійснено у відповідності до закону.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, крім випадків, коли поручитель зобов'язався відповідати за виконання зобов'язання частково (ч. 2 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Цього ж дня ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк» було надано Заяву про погашення кредиту по договору позики, відповідно до якої ОСОБА_2 просив здійснити погашення кредитної заборгованості зокрема, погашення кредиту № 811-4/27/3/7/7-007 від 02.04.2007 року в сумі 187 470, 25 грн. (т.1, а.с. 143)

Отже, поручителем ОСОБА_2 було виконано зобов'язання ОСОБА_1 щодо повернення боргу перед ПАТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі, що підтверджується Довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» від 18.05.2015 року. (т.1, а.с. 41)

11.03.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» (первісним іпотекодержателем) та ОСОБА_2 (новим іпотекодержателем) було укладено Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором № 811-4/27/3/7/7-019 від 02.04.2007 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу у Харківській області Чуєвою О.Д., та зареєстровано в реєстрі за № 1391.

Вказаним договором передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, первісний іпотекодержатель відповідно до Договору поруки, укладеного 11.03.2015 року з ОСОБА_2, передає (відступає), а Новий іпотекодержатель приймає (набуває) належне Первісному іпотекодержателю Право вимоги за Іпотечним договором № 811-4/27/3/7/7-019 від 02.04.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу у Харківській області Чуєвою О.Д. 02 квітня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1391 з усіма змінами та доповненнями, укладеним між Первісним іпотекодержателем та ОСОБА_1 артемом Всеволодовичем, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1. (т.1, а.с. 139-140)

Відповідні зміни були внесені і в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки. (т.1, а.с. 141)

Про вказані обставини було повідомлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 листом ПАТ «Укрсоцбанк» від 11.03.2015 року № 08.1-18.6/4409. (т.1, а.с. 29)

16.03.2015 року на адресу ОСОБА_1 було направлено заяву ОСОБА_2, в якій міститься вимога в тому числі про виконання порушеного зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитним договором № 811-4/27/3/7/7-007 від 02.04.2007 року у розмірі 187 470, 25 грн., в тридцятиденний строк. Вказана заява була посвідчена та передана Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. (т.1, а.с. 142)

На вказану заяву ОСОБА_1 було направлено Заяву в якій містилося повідомлення про право невиконання обов'язків боржника до надання йому копій документів: договір поруки, договорів про відступлення права вимоги, а також підтвердження факту оплати усіх платежів перед старим кредитором та надання йому вищевказаних документів. Вказана заява була посвідчена та передана Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. (т.1, а.с. 146-147, 147)

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим учителем). У результаті до останнього переходять усі права первісного кредитора за зобов'язаннями, що існували на момент їх переходу (ст. 514 ЦК України). Водночас, ураховуючи положення ст. 2 ЦК України, учасниками цесії за інших рівних умов може бути будь-яка фізична та/або юридична особа.

Згідно із ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобов'язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Тобто безпосередньо законом закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обов'язку за боржника.

Підтвердженням цього є також норма ч. 1 ст. 512 ЦК України, якою встановлено вичерпний перелік підстав заміни кредитора у зобов'язанні, серед яких передбачено і виконання обов'язку боржника поручителем. Оскільки перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язанні після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно. При цьому слід мати на увазі, що обсяг прав кредитора, які переходять до поручителя у такому випадку, повинен відповідати обсягу задоволених ним вимог кредитора за основним зобов'язанням.

Стаття 24 Закону України «Про іпотеку» передбачає можливість відступлення прав за іпотечним договором за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, то відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Право вимоги належить іпотекодержателю, тому саме він і може їх відступити.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про іпотеку» наступний іпотекодержатель, який сплачує повну суму основного зобов'язання попередньому іпотекодержателю, вважається особою, на користь якої здійснене відступлення прав попереднього іпотекодержателя за іпотечним договором. Майновий поручитель, який виконав основне зобов'язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 811-4/27/3/7/7-019 від 02.04.2007 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу у Харківській області Чуєвою О.Д., та зареєстровано в реєстрі за № 1391, був укладений у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.

Щодо посилання представника позивача ОСОБА_1 на те, що розмір заборгованості за кредитним договором є неспівмірним із вартістю іпотечного майна, то суд зазначає наступне.

Законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як неспівмірність заборгованості за основним зобов'язанням із вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання.

Положеннями частини першої статті 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», суд приходить до висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Відповідно до частини 6 статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Згідно зі Звітом ФОП ОСОБА_6 на замовлення ОСОБА_2 про незалежну оцінку об'єкта нерухомого майна, вартість предмета іпотеки станом на 11 вересня 2017 року становить 1 296 000, 00 грн. (т. 1 а.с. 192-214)

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ОСОБА_1 вказаний звіт не був оскаржений, будь яких інших доказів щодо проведення іншої оцінки нерухомого майна позивачем за основним позовом надано не було, клопотання про проведення експертизи не заявлялося.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 посилався на те, що вказаний звіт проводився без огляду об'єкту нерухомого майна, але суд з вказаними положеннями погодитися не може, адже з тексту самого звіту вбачається, що в процесі його складання було проведено огляд об'єкту нерухомого майна, а будь яких доказів протилежного ОСОБА_1 надано не було.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визнавши початкову ціну продажу предмету іпотеки у розмірі 1 296 000, 00 грн.

Окрім того ОСОБА_2 просив включити в розмір заборгованості ОСОБА_1 інфляційні витрати за весь час прострочення та три відсотки річних.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком інфляційних витрат за весь час прострочення та трьох відсотків річних наданих позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 і приходить до висновку, що вони підлягають включенню у розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_11 (т.1, а.с. 191)

Заборгованість за кредитним договором не погашена, договір іпотеки не припинено, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.

Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до квитанції № 70 від 20.06.2017 року у сумі 2 493, 39 грн. (а.с. 128)

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 265 ЦПК України, ст. ст. 2, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 553, 554, 556, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 24, 33, 38, 39, 42 Закону України «Про іпотеку», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Янова Оксана Євгенівна, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 811-4/27/3/7/7-019 від 11.03.2015 року - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №811-4/27/3/7/7-007 від 02.04.2007 року укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1), право вимоги за яким перейшло до поручителя ОСОБА_2 (ІІН: НОМЕР_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2), у сумі 249 337, 66 грн. (двісті сорок дев'ять тисяч триста тридцять сім гривень 66 копійок), що складається з суми основного боргу 189 470, 25 грн, інфляційних витрат - 46 988, 62 грн., трьох відсотків річних - 12 878, 79 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 811-4/27/3/7/7-019 від 02.04.2007 року з наступними змінами, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», право вимоги за яким перейшло до ОСОБА_2 (ІІН: НОМЕР_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2), як до нового іпотекодержателя на підставі Договору про відступлення права вимоги від 11.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є за реєстровим № 863, та ОСОБА_1, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. за реєстровим № 1391, а саме трьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 74, 1 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1) на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 16.03.2007 року згідно з рішенням № 20-33 від 06.03.2007 року, право власності зареєстроване КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 19.03.2007 року, реєстраційний номер 14849304, номер запису 79864 в книзі 1, шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид предмету іпотеки визначеної на підставі оцінки, у звіті про незалежну оцінку об'єкта нерухомого майна від 11 вересня 2017 року, складеного ФОП ОСОБА_6, у розмірі 1 296 000, 00 (один мільйон двісті дев'яносто шість тисяч гривень) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІІН: НОМЕР_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 493, 39 грн. (дві тисячі чотириста дев'яносто три гривні 39 копійок)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс рішення складено 01.02.2018 року.

Суддя В.В. Труханович