З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2018 року смт Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Лобановської С.М.,
за участю секретаря судового засідання Шевченко О.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, третя особа: виконавчий комітет Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області,-
Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2, доказом чого є договір купівлі-продажу серії НВО № 887362 від 15.03.2017. Відповідач по справі в квартирі не проживає з дня її придбання.
Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.
Представник третьої особи Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
У зв'язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно Договору купівлі-продажу серії НВО № 887362 від 15.03.2017 та витягу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.03.2017 № 82537916, позивач ОСОБА_1 є власником житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області № 1493 від 06.07.2018 за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані ОСОБА_2, 1986 року народження, ОСОБА_3 1939 року народження, та ОСОБА_4, 1941 року народження.
Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов, складених комісією у складі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 05 лютого 2018 року, 04 квітня 2018 року, 04 червня 2018 року та 06 липня 2018 року, ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проте фактично в будинку не проживає з березня 2017 року, тобто з моменту купівлі вказаної квартири ОСОБА_1
Позивач просить суд визнати ОСОБА_2. таким, що втратив право користування жилим приміщенням, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України.
При цьому відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Однак, з аналізу вказаних статей ЖК України, на які посилається позивач, випливає, що вказані статті ЖК регулюють правовідносини між власником жилого приміщення та наймачем або членами сімї наймача.
При цьому, в матеріалах цивільної справи не міститься будь-яких доказів того, що відповідач ОСОБА_2 є наймачем.
Таким чином, ст. 71, 72 ЖК України, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Згідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ч. 1 ст. 381 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
За ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.
Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є власником житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. У добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 відмовляється виселитись з належній ОСОБА_1 житловій квартирі та знятися з реєстрації, тим самим порушує конституційне право останньої, як власниці даної квартири, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Тому у суду є всі підставі для усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаною житловою квартирою.
Оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням.
Таким чином вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою є передчасними, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом вже є підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим вимоги позову в зазначеній частині не підлягають задоволенню.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 287-289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 270, 316, 317, 319, 381, 386, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, третя особа: виконавчий комітет Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_2.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки с. Сергієва Балка Близнюківського району Харківської області, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.М. Лобановська

01 листопада 2018 року