АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4234/17 Номер провадження 22-ц/786/292/18Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 листопада 2017 року позов ПАТ «Полтаваобленерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення у сумі 9 579,81 грн., інфляційні втрати у сумі 687,30 грн., 3% річних у сумі 149,06 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржила відповідач, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у даній справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не передбачає повідомлення учасників про розгляд справи.

За таких обставин колегія суддів, дослідивши наявні у справі матеріали, заявлені у суді першої інстанції вимоги і доводи апеляційної скарги приходить до висновку про залишення останньої без задоволення, з підстав визначених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач надав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в квартиру АДРЕСА_1, загальною опалювальною площею 43, 80 кв. м. (а.с. 9-11).

Згідно розрахунку за послуги теплопостачання споживачу ОСОБА_2, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, станом на 25 травня 2017 року утворилась заборгованість, що складається із основного боргу за послуги централізованого опалення - 9 579, 81 грн., інфляційних втрат - 687 грн., а також 3 % річних 149, 06 грн. (а.с. 5-7).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, самочинне переобладнання відповідачкою мережи централізованого опалення не звільняє її від обов'язку оплати послуг з теплопостачання у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про неналежність відповідачу підпису у договорі про надання послугз централізованого опалення та постачання гарячої води, що на думку скаржника виключає існування між сторонами зобов'язань - є безпідставними, оскільки обов'язок оплати житлово-комунальних послуг виникає у споживача за фактично отримані послуги незалежно від наявності чи відсутності договору про їх надання.

Крім того, договір № 144479/3309 про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, укладений між Кременчуцькою філією ПАТ «Полтаваобленерго» і ОСОБА_2 28 жовтня 2014 року, на час звернення до суду із позовом був чинний і сторонами у встановленому законом порядку не оскаржувався.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками місцевого суду, що самовільне втручання споживачем у систему централізованого опалення і відключення її окремих елементів, без отримання відповідної дозвільної документації, не звільняє її від обов'язку оплати послуг теплопостачання у повному обсязі, відповідно до розміру опалювальної площі, визначеної умовами договору і діючих тарифів постачальника послуг.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом України у постанові № 6-1192цс15 від 11 листопада 2015 року.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем, однак, відповідач допустив прострочення виконання зобов'язань по оплаті наданих послуг в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 9 579, 81 грн., що підтверджено відповідним розрахунком, який не спростований відповідачем.

Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача, як основної заборгованості, так і заявлених позивачем індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Доводи скаржника щодо неналежної якості наданих позивачем послуг не спростовують законності висновків місцевого суду, оскільки факт неналежності якості наданих послуг не був встановлений і засвідчений у порядку, визначеному ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і п.п. 22-28 Договору про надання послуг.

Також колегією суддів не беруться до уваги доводи апеляційної скарги щодо неправомірності відмови ПАТ «Полтаваобленерго» у наданні дозволу на встановлення лічильника тепла в квартирі, оскільки вони не стосуються предмету доказування у межах даної цивільної справи. Встановлення незаконності дій надавача житлово-комунальних послуг можливе шляхом оскарження його рішень у порядку визначеному законодавстовом.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, колегія суддів, приходить до висновку про залишення рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач /підпис/ Ю. В. Дряниця

Судді: /підпис/ Л. І. Пилипчук

/підпис/ О. В. Чумак

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю. В. Дряниця