Номер провадження: 22-ц/785/1475/18
Номер справи місцевого суду: 501/3428/15-ц
Головуючий у першій інстанції Максимович Г. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» - Колеснікової Юлії Сергіївні на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області 22 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Одеське РУ «Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів, повернення коштів та зобов'язання виконати умови договору,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Одеське РУ «ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів, повернення коштів та зобов'язання виконати умови договору посилаючись на те, що 06.06.2014 р. між сторонами укладено договір №328823/42176/3-4 про банківський строковий вклад в іноземній валюті на три місяці, сума вкладу 18 000,0 дол.США, та договір №328823/42166/370-14 про банківський строковий вклад в іноземній валюті строком на 370 днів, сума вкладу 20 000,0 дол.США. В обумовлений строк відповідач грошові кошти не повернув у зв'язку із чим позивач просив суд зобов'язати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне Управління « ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» через Відділення №11 Філії Одеського РУ за адресою АДРЕСА_1 повернути ОСОБА_3 грошовий вклад (депозит) за Договором №328823/42176/3-14 від 06.06.2015Р. у розмірі 13 500,0 дол.США та за Договором №328823/42166/370-14 від 06.06.2014р. у розмірі 20 000,0 дол.США.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, зобов'язано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне Управління « ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» через Відділення №11 Філії Одеського РУ за адресою АДРЕСА_1 повернути ОСОБА_3 грошовий вклад (депозит) за Договором №328823/42176/3-14 від 06.06.2015Р. у розмірі 13 500,0 дол.США та за Договором №328823/42166/370-14 від 06.06.2014р. у розмірі 20 000,22 дол.США.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне Управління « ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір у розмірі 3654,0 грн.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - Колеснікова Ю.С. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області 22 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1, 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд помилково дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 06 червня 2014 р. між ПАТ «Банк «фінанси та Кредит» в особі заступника начальника відділення №11 філії «Одеське ГУ «АТ «Банк «фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено Договір №328823/42176/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на три місяці в іноземній валюті, сума вкладу 18 000,00 доларів США.

П.1 договору передбачено, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.6.11.42647.01 у сумі 18000,00 доларів США, на строк з 06.06.2014 р. по 06.09.2014 р..

Згідно квитанції позивач надав на депозитний рахунок відповідача 18000,00 доларів США.

П.6 Договору передбачено, після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п.5.2 Основних умов.

06 червня 2014 р. між ПАТ «Банк «фінанси та Кредит» в особі заст. начальника відділення №11 філії «Одеське ГУ «АТ «Банк «фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено Договір №328823/42166/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, сума вкладу 20 000,22 доларів США.

П.1 договору передбачено, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок №2635.2.042647.002 у сумі 20000,22 доларів США, на строк з 06.06.201 4р. по 11.06.2015 р..

Згідно квитанції позивач надав на депозитний рахунок відповідача 20000,22 долари США.

П.6 Договору передбачено, після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п.5.2 Основних умов.

П.5.2 Основних умов передбачено, у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договоі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, тримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або прерахування на його власний поточний рахунок або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити.

27.05.2015 р. позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив не продовжувати депозит та повернути грошові кошти.

14.07.2015 р. позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив, в зв'язку з закінченням строку депозитного вкладу повернути йому грошові кошти.

Відповідач повідомив позивача, що повернення вкладів фізичних осіб, залучених в іноземній валюті, строк розміщення яких закінчився, може здійснюватися за наявності достатніх коштів в касі відділення у готівковій формі в іноземній валюті шляхом виплати частинами у межах до 15000,0 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ або у безготівковому порядку в іноземній валюті на рахунок за реквізитами, наданими клієнтом банку.

Позивач вказав в позові, що за договором №328823/42176/3-14 від 06.06.2014 р. відповідач повернув йому депозитний вклад у розмірі 4500,0 доларів США.

Ст.526 ЦК України передбачено, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Ст.1058 ЦК України передбачено, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Ст.1060 ЦК України передбачено, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Ст.530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст.526 ЦК України передбачено, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст.99 Конституцї України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в України грошових одиниць іноземних держав.

Вiдповiдно до статтi 192 Цивiльного кодексу України iноземна валюта може використовуватися в Українi у випадках i в порядку, встановлених законом. Тобто вiдповiдно до законодавства гривня має статус унiверсального платiжного засобу, який без обмежень приймається на всiй територiї України, проте водночас обiг iноземної валюти обумовлений вимогами спецiального законодавства України.

Основним нормативно-правовим актом, який установлює режим здiйснення валютних операцiй на територiї України, визначає загальнi принципи валютного регулювання, повноваження державних органiв i функцiї банкiв та iнших фiнансових установ України в регулюваннi валютних операцiй, права й обов'язки суб'єктiв валютних вiдносин, порядок здiйснення валютного контролю, вiдповiдальнiсть за порушення валютного законодавства, є Декрет Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання i валютного контролю» (далi - Декрет).

Вiдповiдно до статтi 2 Закону України «Про банки i банкiвську дiяльнiсть» вклад (депозит) - це кошти в готiвковiй або у безготiвковiй формi, у валютi України або в iноземнiй валютi, якi розмiщенi клiєнтами на їх iменних рахунках у банку на договiрних засадах на визначений строк зберiгання або без зазначення такого строку i пiдлягають виплатi вкладнику вiдповiдно до законодавства України та умов договору.

Пленум Верховного Суду України в абзацi третьому пункту 14 постанови вiд 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рiшення у цивiльнiй справi» роз'яснив, що суд має право ухвалити рiшення про стягнення грошової суми в iноземнiй валютi з правовiдносин, якi виникли при здiйсненнi валютних операцiй, у випадках i в порядку, встановлених законом (частина друга статтi 192, частина третя статтi 533 Цивiльного кодексу України, Декрет).

У зв'язку з наведеним не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованостi за кредитним договором чи договором банкiвського вкладу в iноземнiй валютi, якщо саме вона надавалась за договором i позивач просить стягнути суму у валютi.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором №328823/42176/3-14 від 06.06.2015Р. та за договором №328823/42166/370-14 від 06.06.2014 р. не виконав, в підтвердження чого позивач надав суду докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

При ухваленні заочного рішення судом першої інстанції не були досліджені наступні обставини та докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та спростовують доводи позовної заяви.

17 вересня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фнанси та Кредит» до категорії непплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року за № 171 «Про запровадження тимчасосової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015 року Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» призначено Чернявську О.С.

Постановою НБУ № 898 від 17.12.2015 року, відкликано банківську ліцензію та розпочата процедура ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 18.12.2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку»згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» строком з 18.12.2015 по 17.12.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Ьанку - заступника начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявську О.С.

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 01.09.2016 року № 1703 «Про зміну уповноваженої особи на ліквідацію та делегування повноважень ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відсторонено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську О.С. з 04 вересня 2016 року, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговані всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - провідного професіонала з питань врегулювання наплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Валендюка В.С. з 05 вересня 2016 року.

Таким чином, на момент ухвалення заочного рішення по справі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вже було запроваджено тимчасову адміністрацію. Проте докази запровадження тимчасової адміністрації судом не досліджувались, хоча вони мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Недослідження судом зазначених обставин та доказів призвело до неповного з`ясування судом обставин справи та до неправильного застосування норм матеріального права, що виявилось у незастосуванні судом ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який підлягав застосуванню.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Норми зазначеного закону не були застосовані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечень функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснень тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осі припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають насліди встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

За договорами, строк яких настав, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону фізичним особам вкладникам перераховується 200 тис. грн.

Отже, стягнення з банку належних позивачу грошових коштів за договором банківського вкладу порушує порядок задоволення вимог кредиторів.

На момент подання апеляційної скарги в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» триває процедура ліквідації, яку було запроваджені Постановою Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 894. Зазначеною постановою, відповідно до статті 77 Закону України «Про банки банківську діяльність», банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Відповідно до Постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 грудня 2015 року № 230 розпочато процедуру ліквідації банку.

Правові засади та порядок ліквідації банку визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначений закон є спеціальним відносно даних правовідносин та встановлює окремий порядок задоволення вимог кредиторів банку.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 45 Закону протягом ЗО днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Частиною 2 ст. 49 Закону встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення, відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

У відповідності з положеннями ч. 6 ст. 49 вказаного Закону Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів. Задоволення вимог кредиторів здійснюється у черговості, встановленій положеннями ст. 52 вищезазначеного закону.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Отже, чинним законодавством встановлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, а задоволення таких вимог кредиторів здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України.

Таким чином, іншого порядку задоволення вимог кредитора, ніж у встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спосіб, чинним законодавством не передбачено.

У постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 р. у справі № 6-2001 цс 15 була висловлена правова позиція, в якій зазначається: «Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення Уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

На момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Проте, в порушення норм процесуального права, судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення зазначений висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, врахований не був.

Внаслідок того, що викладені обставини не були досліджені судом першої інстанцій обставини, які мають значення для справи, були неправильно встановлені судом перині інстанції, та має місце неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, що призвело до ухвалення судом першої інстанції незаконного та необґрунтованого рішення.

Окрім зазначеного, вбачається, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області, відповідно до позовних вимог, зобов'язано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повернути ОСОБА_3 грошовий вклад (депозит) за Договором № 328823/42176/3-14 від 06.06.2015 р. у розмірі 13 500, 0 доларів США та за Договором № 328823/42166/370-14 від 06.06.2014 р. у розмірі 20 000, 22 дол. США.

Позивач невірно визначив і позовній заяві суми залишків коштів за договорами банківського вкладу. Такі обставини підтверджуються наступними доказами, які мають істотні значення для правильного вирішення справи, та які не були досліджені судом першої інстанції при ухваленні рішення, яке оскаржується.

Відповідно до п. 1. Договору № 328823/42176/3-14 від 06.06.2014 р. ОСОБА_3 вніс а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок № 2630.6.11.42647.01 у сумі 18 000,00 доларів США на строк з 06 червня 2014 року по 06 вересня 2014 року. На момент ухвалення рішення (22.09.2015 р.) строк дії зазначеного договору закінчився та умов договору були виконані з боку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в повному обсязі.

Відповідно до виписки до договору № 328823/42176/3-14 від 06.06.2014 р. (виписки по особовому рахунку за період з 06.06.2014 по 22.07.2016) від 06.12.2016 р. 06.06.2014 р. на рахунок ОСОБА_3 надійшли кошти згідно з зазначеним договором у розмірі 18 000 доларів США; 08.09.2014 р. відбулось перерахування суми вкладу на рахунок на вимогу ОСОБА_3 згідно з зазначеним договором у зв'язку із закінченням строку дії депозиту. Оборот зі 08.09.2014 р. склав 18 000 доларів США. Вихідний залишок - 0. 00 доларів США.; 08.09.2014 р. між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладені наступні угоди Договір банківського вкладу «Великолепная семерка» № 328823/73847/07-1 від 08.09.2014 р. та Договір банківського вкладу «Пенсійний» №328823/73837/3-14 від 08.09.2014 р. (за зазначеними договорами позивач позовних вимог не заявляв); 08.09.2014 р. відбулось перерахування коштів в розмірі 5000 доларів США з значеного рахунку на вимогу ОСОБА_3 на депозитний рахунок (ОСОБА_3 згідно Договору банківського вкладу «Великолепная семерка» № 328823/73847/07-14 від 08.09.2014 р., 08.09.2014 р. відбулось перерахування коштів в розмірі 13000 доларів США з зазначеного рахунку на вимогу ОСОБА_3 на депозитний рахунок (ОСОБА_3 згідно Договору банківського вкладу «Пенсійний» №328823/73837/3-14 від 08.09.2014 р.

Вихідний залишок по рахунку за договором № 328823/42176/3-14 від 06.06.2015 р. після зазначених операцій склав 0, 00 доларів США.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Таким чином, зобов'язання за договором № 328823/42176/3-14 від 06.06.2015 р. з боку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконано.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення грошових коштів за Договором № 328823/42176/3-14 від 06.06.2015 р. у розмірі 13 500, 0 дол. США були безпідставні та незаконно задоволені судом першої інстанції.

За Договором № 328823/42166/370-14 від 06.06.2014 р. відповідно до виписки по договору (виписки по особовому рахунку за період з 06.06.2014 р. по 22.07.2016 р. від 06.12.2016 р.) залишок коштів за договором складав 20 211,60 дол. США.

Стосовно зазначеної суми позивачем була заявлена кредиторська вимога, яка була акцептована та віднесена до четвертої черги вимог кредиторів.

Окрім зазначених обставин, вбачається, що в листопаді 2015 року позивачу були виплачені гарантовані кошти за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також позивачем було заявлено кредиторську вимогу до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Кредиторські вимоги, які було підтверджено відповідно до законодавства, у сумі 565 680,05 грн.. відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» були акцептовані та віднесені до четвертої черги вимог кредиторів.

Наведені вище обставини не були досліджені судом першої інстанції при ухваленні

рішення, яке оскаржується, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Вимоги позивача за викладених обставин задоволенню не підлягають

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч. 2 ст. 374, п. 1, 3 ч. 1 ст. 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» - Колеснікової Юлії Сергіївні - задовольнити.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області 22 вересня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький