КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/3328/16-ц
Провадження № 2/488/172/18 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

15.01.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Бучневій К.О.,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором оренди приміщення,-

Встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором оренди приміщення.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що між ним та відповідачем 01.12.2012 року був укладений договір оренди приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 308, загальною площею 24,10 кв.м.

01.12.2012 року на виконання умов договору сторонами був оформлений акт здачі-приймання приміщення. Відповідно до умов договору орендна плата підлягає сплаті до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, та становить 1500,00 грн. на місяць.

Відповідач по справі належним чином не виконував зобов'язання за вказаним договором, в зв'язку з чим утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 7 801,60 грн., а з урахуванням пені від суми прострочених платежів за кожен день прострочення, передбаченої умовами договору, заборгованість становить 28 085,76 грн., яку позивач просить стягнути.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав, і пояснив, що власником приміщення за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 308 є його син - ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2000 року. Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.2012 року ОСОБА_2 є орендарем вказаного приміщення, та передав його у тимчасове користування (суборенду) відповідачу.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що повідомив позивача про намір залишити орендоване приміщення та в лютому 2013 року звільнив його, заборгованість погасив, однак відповідних квитанцій не зберіг.

Суд, дослідивши надані письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що власником 18/100 частин нежитлового приміщення магазину, який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 308, є батько позивача по даній справі ОСОБА_4, згідно договору купівлі-продажу від 04.10.2000 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Позивач - ОСОБА_2 є орендарем зазначеного нежитлвого приміщення на підставі договору оренди від 01.01.2012 р., який був укладений на строк з 01.01.2012 р. до 31.12.2018 р. Згідно розділу 3 цього договору, ОСОБА_2 має право здавати приміщення в суборенду без згоди орендодавця (власника - ОСОБА_4О.).

В подальшому, 01.12.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір оренди приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 308, загальною площею 24,10 кв.м.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно п. 3.2 зазначеного договору орендна плата підлягає сплаті до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, та становить 1 500,00 грн. на місяць.

Пунктом 8.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом наступних 11 місяців до 31.10.2013 року. У разі, якщо не пізніше 1 календарного місяця до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його іншу сторону, він вважається продовженим на тих самих умовах на строк, встановлений при укладенні договору.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.4 договору оренди передбачена відповідальність орендаря у разі прострочення внесення орендної плати за приміщення, а саме: пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених платежів за кожен день прострочення.

Таким чином, згідно наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 складає 7 801,60 грн., а з урахуванням пені, передбаченої п. 6.4 договору, - 28 085,76 грн.

Доводи відповідача ОСОБА_3 щодо погашення ним заборгованості за договором оренди та звільнення ним орендованого приміщення в лютому 2013 року суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належними і допустимими доказами, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України.

Виходячи із наведеного, суд знаходить позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором оренди приміщення від 01.12.2012 року в розмірі 28 085,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І. Селіщева