Справа № 291/1009/18
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2018 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі

головуючого судді Грека М.М.,

за участю секретаря Кащук Л.С.,

представник позивача- Ващук Л.С.

представник відповідача ПП « Ружинський край «- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

До

ДП « Умань Агро «, ПП « Ружинський Край «

Про розірвання договору оренди землі та витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0099 площею 0,4575 га та земельної ділянки з кадастровим номером :11:000:0040 площею 3,0030 га, які розташовані на території Княжиківської сільської ради, Ружинського району Житомирської області.

Вказані земельні ділянки перебували у користуванні Дочірнього підприємства «Ілліч- Агро-Умань» Відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (правонаступником якого є Дочірнє підприємство «Умань-Агро» Товариства з обмеженою відповідальністю «Умань-Агро») на підставі Договору оренди землі від 10 листопада 2006 року.

Проте ДП «Умань-Агро» не використовує зазначені вище земельні ділянки, права та обов'язки орендаря, за договором оренди землі від 10 листопада 2006 року, на підставі розподільчого балансу від 30.09.2012 року, як внесок до статутного капіталу при виділі, передало Сільськогосподарському приватному підприємству «Світанок плюс», яке в подальшому було реорганізоване шляхом приєднання в Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок».

На даний час земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:0099 площею 0,4575 га та земельна ділянка з кадастровим номером :11:000:0040 площею 3,0030 га, які розташовані на території с. Княжики Ружинського району Житомирської області перебувають в користуванні Приватного підприємства «Ружинський край» на підставі розподільчого балансу від 21.06.2018 року, укладеного між ПСП «Агрофірма «Світанок» та ПП «Ружинський край».

Фактично орендар сам в односторонньому порядку усунувся від виконання умов договору оренди в повному обсязі та статтей 5,8,13,21,25 Закону України « Про оренду землі»

Позивач просить суд розірвати Договір оренди землі від 10 листопада 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та Дочірнім підприємством « Ілліч Агро- Умань « Відкритого акціонерного товариства « Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча «, що зареєстрований в Ружинському відділі Житомирської регіональної філії центру ДЗК 18 січня 2007 року за № 73. Витребувати у Приватного підприємства « Ружинський Край « та повернути ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0099 площею 0.4575 га., та земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0040 площею 3,0030 га., які розташовані на території Княжиківської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області. Стягнути з відповідачів на її користь понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала з підстав вказаних в позовній заяві.

Представник відповідача ДП « Умань Агро» в судове засідання не з»явився про час та дату розгляду справи повідомлені вчасно про що свідчать розписки.

Представник відповідача ПП « Ружинський край « в судове засідання з»явився в задоволенні позовних вимог просив відмовити, пояснивши, що земельна ділянка може використовуватися безпосередньо орендарем або може бути передана в суборенду і використовуватися третіми особами. Договором не передбачено отримання письмової згоди орендодавця на передачу земельної ділянки в оренду.

Вислухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності .

Відповідно до ч.1 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України,Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації, а згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до укладеного договору (пункти 1, 7) Дочірнє підприємство «Ілліч-Агро Умань» прийняло від позивачки земельну ділянку в строкове платне користування, строком на 20 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с.4-5).

Згідно з п.32 договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання

за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою строною обовязків, передбачених договором , а також з інших підстав, визначених законом.

Як встановлено судом позивачка є власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0099 площею 0,4575 га. та земельної ділянки з кадастровим номером :11:000:0040 площею 3,0030 га, які розташовані на території Княжиківської сільської ради, Ружинського району Житомирської області.

Договір оренди землі між позивачкои ОСОБА_2 та відповідачем - Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Умань» відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» укладено 10 листопада 2006 року, а вказаний договір оренди між позивачем та відповідачем набрав чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації -18.01.2007 року.

Виходячи із норм статей 24 і 25 Закону «Про оренду землі», припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем і є підставою для розірвання договору оренди землі за ст. 32 Закону України «Про оренду землі», так як являється істотним порушенням вимог закону і умов укладеного договору, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду України - викладеній в постанові від 21 березня 2018 року № 6-18цс14.

Відповідно до положень ст. 783 Цивільного кодексу України, наймодавець має беззаперечне право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без його дозволу передав річ в користування іншій особі, така передача права оренди землі взагалі є неможливою в силу норм Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», передача права оренди землі прямо порушує вимоги частини 7 статті 93 Земельного кодексу України, згідно з якою право оренди земельної ділянки може відчужуватись, у тому числі продаватися на земельних торгах, передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки.

Разом з тим, наведена норма ст.93 Земельного кодексу України не встановлює самого механізму набуття права оренди у разі його відчуження, в тому числі і внесення до статутного капіталу.

Земельні ділянки з кадастровим номером :07:000:0099 площею 0,4575 га та земельна ділянка з кадастровим номером :11:000:0040 площею 3,0030 га, які розташовані на території с. Княжики Ружинського району Житомирської області перебувають в користуванні Приватного підприємства «Ружинський край» на підставі розподільчого балансу від 21.06.2018 року, укладеного між ПСП «Агрофірма «Світанок» та ПП «Ружинський край».

Відповідно до п.26 підпункту «д» оспорюваного договору відповідач, як орендар, наділявся лише правом передавати земельну ділянку у суборенду, проте такий договір не укладався.

Оскільки договором оренди від 10 листопада 2006 року не передбачалося право орендаря передачі орендованої земельної ділянки до статутного капіталу будь-якого суб'єкта підприєм-ницької діяльності, права останнього ухваленим рішенням не порушені.

Відповідно до ч. 5 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом.

Згідно ст. 25 ЗУ «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а орендодавець відповідно до ч. 1 ст. 24 цього Закону має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.

Таким чином, залучення третіх осіб до обробітку землі та сплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового

використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем.

Пунктом 26 Договору передбачено право орендаря передати земельну ділянку у суборенду.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

З вищевикладеного вбачається, що підставою для виникнення права суборенди є договір суборенди.

Ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для виникнення іншого речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0099 площею 0,4575 га та земельну ділянку з кадастровим

номером :11:000:0040 площею 3,0030 га. є, Договір оренди, розподільчі баланси та інше, а не договір суборенди. В графі «вид іншого речового права» зазначено «право оренди земельної ділянки», а не суборенди.

Оскільки, спірні земельні ділянки перебувають в користуванні ПП « Ружинський край « не на підставі договору суборенди, то ст. 8 ЗУ «Про оренду землі» та п. 26 Договору не можуть застосовуватись в даній ситуації.

Не відповідають дійсності і доводи відповідача ПП « Ружинський край «, що спірні земельні ділянки не перебувають у їх користуванні, оскільки згідно ч. 2 ст. З ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Ст. 17 ЗУ «Про оренду землі» обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

З 14 липня 2018 року ПП «Ружинський край» є користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0099 площею 0,4575 га та земельної ділянки з кадастровим номером :11:000:0040 площею 3,0030 га.

Враховуючи, що ДП «Умань-Агро» не використовує спірні земельні ділянки для здійснення своєї господарської діяльності, передало права та обовязків за договором оренди іншим особам без згоди Орендаря, тобто незаконно, то є підстави для розірвання договору оренди від 10.11.2006 року, витребування та повернення належних Позивачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України по справі наявні судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 1409 грн. 60 коп., які підлягають стягненню на користь позивача з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 387, 651 ЦК України , ст. 93 Земельного кодексу України, ст.ст.19, 48, 89, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ДП « Умань Агро «, ПП « Ружинський Край « про розірвання договору оренди землі та витребування земельної ділянки задовільнити повністю.

Розірвати Договір оренди землі від 10 листопада 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та Дочірнім підприємством « Ілліч Агро- Умань « Відкритого акціонерного товариства « Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча «, що зареєстрований в Ружинському відділі Житомирської регіональної філії центру ДЗК 18 січня 2007 року за № 73.

Витребувати у Приватного підприємства « Ружинський Край « та повернути ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0099 площею 0.4575 га., та земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0040 площею 3,0030 га., які розташовані на території Княжиківської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області.

Стягнути з Дочірнього підприємства « Ілліч- Агро Умань « Публічного Акціонерного Товариства « Маріупольський Металургійний Комбінат імені Ілліча «, на користь ОСОБА_2, жительки с. Княжики, Ружинського району, Житомирської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 судові витрати, понесені нею по справі, в сумі 704,80 грн. ( Сімсот чотири гривні 80 копійок ).

Стягнути з Приватного підприємства « Ружинський край «, на користь ОСОБА_2, жительки с. Княжики, Ружинського району, Житомирської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 судові витрати, понесені нею по справі, в сумі 704,80 грн. ( Сімсот чотири гривні 80 копійок ).

З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитися 08.11.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. М. Грек.