Номер провадження: 22-ц/785/2171/18
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Терракс ЛТД», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна компанія «Укрспортбудінвест» про внесення змін до додаткових угод та зобов'язання виконати зобов'язання за договором комісіїза апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2017 року, ухваленого суддею Чернявською Л.М.,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який неодноразово був уточнений та остаточно поданий до ТОВ «Терракс ЛТД», третя особа ТОВ «Українська інвестиційно-будівельна компанія Укрспортбудінвест», посилаючись на те, що 29.10.2008 р. між ОСОБА_4 та ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД було укладено договір комісії №207 на будівництво об'єкта нерухомості. У відповідності до вказаного договору (з урахуванням додаткової угоди №1 від 04 серпня 2009 р. до договору №207 від 29.10.08 р.) ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД зобов'язалось виконати доручення комітента, здійснивши всі фактичні та юридичні дії необхідні для будівництва об'єкта нерухомості сімейно-оздоровчого комплексу, розташованого в прибережній зоні в районі АДРЕСА_1, з метою передачі у власність ОСОБА_4 апартаментів будівельний №58, загальною площею 141,81 кв.м., розташованих на 10-му поверсі в 20-ти поверховій секції сімейно-оздоровчого комплексу. Строк реалізації доручення визначено п.4.1., 6.1. договору комісії №207, відповідно до якого, до 25 грудня 2010 р. (з урахуванням додаткової угоди №1 до вказаного договору комісії від 04 серпня 2009 р.) відповідач зобов'язувався ввести до експлуатації закінчений будівництвом сімейно-оздоровчий комплекс і впродовж 45-днів передати у власність апартаменти, які передбачені п.1.4. договору.

18 серпня 2010 р. до вищевказаного договору було укладено трьохсторонню угоду №2, згідно з якою було проведено заміну сторони по договору, а саме комітента ОСОБА_4 на нового Комітента ОСОБА_2, який прийняв права та обов'язки за вказаним договором. Таким чином зобов'язання ТОВ щодо завершення будівництва та передачі апартаментів за договором №207 від 29 жовтня 2008 р. почало діяти для ОСОБА_2 з 18 серпня 2010 р.

Позивач також посилався на те, що первинна адреса будівництва, за якою було укладено договір та теперішня адреса будівництва змінились і не співпадають із зазначеною у договорі, будівельний номер його апартаментів також змінився. Посилався також на те, що ним на адресу відповідача було направлено вимогу, яку відповідач відмовився отримувати, згідно з якою він вимагав привести документи у відповідність, шляхом укладання договору купівлі-продажу майнових прав, яким передбачити вже нову адресу будівництва, зазначаючи при цьому, що згідно з рішенням державного реєстратора №23208427 від 28.07.2015 р. йому було відмовлено в державній реєстрації майнового права. Додатково посилався на лист-повідомлення відповідача про прийняття майна за вказаною ціною (вих. ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД №24 від 16 червня 2017р.), згідно з яким ТОВ запропонувало йому повідомити, чи згоден він прийняти майно за вказаною у листі ціною, яка збільшується на 2 358 612,28 грн., що станом на 15.06.2017 р. складає 90 000,00 доларів США. Вказував, що відповідач зареєстрував право власності на об'єкт незавершеного будівництва за собою, та в подальшому передав його в іпотеку третій особі, що вказує на порушення його прав та є доказом зміни будівельної адреси.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_2 просив: змінити п.1.1. додаткової угоди №1 від 04.08.2009 року до договору комісії №207 від 29.10.2008 р., встановивши його в такій редакції «п.1.4 По виконанню даного договору новий комітент стає власником апартаментів загальною площею 141,81 кв.м., будівельний номер 1003, розташовані на 10 поверху 20 поверхового будинку сімейно-оздоровчого комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; Змінити п.1 додаткової угоди №2 від 18.08.2010 року до договору комісії №207 від 29.10.2008 р., встановивши його в такій редакції «п.1.1. С дати набрання законної сили рішенням суду по справі №522/10878/15 новий комітент - ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) прийняв усі права та обов'язки за договором комісії №207 від 29.10.2008 р. із наступними змінами та має право на отримання у власність апартаментів загальною площею 141,81 кв.м., будівельний номер 1003, розташованих на 10 поверху 20 поверхового будинку сімейно-оздоровчого комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; Зобов'язати ТОВ «Терракс ЛТД» () виконати зобов'язання, встановлені договором комісії №207 від 29.10.2008 р. із наступними змінами, встановленими додатковою угодою №1 від 04.08.2009 року, додатковою угодою №2 від 18.08.2010 року та побудувати, ввести до експлуатації і передати у власність ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) апартаменти загальною площею 141,81 кв.м., будівельний номер 1003, розташовані на 10 поверху 20 поверхового будинку сімейно-оздоровчого комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Терракс ЛТД»в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи ТОВ «Українська інвестиційно-будівельна компанія Укрспортбудінвест» в судове засідання не з'явилася.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2017 року відмовлено в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «Терракс ЛТД», третя особа ТОВ «Українська інвестиційно-будівельна компанія «Укрспортбудінвест» про зміну п.1.1. додаткової угоди №1 від 04.08.2009 року, що укладена до договору комісії №207 від 29.10.2008 р., встановивши його в такій редакції «п.1.4 По виконанню даного договору новий комітент стає власником апартаментів загальною площею 141,81 кв.м., будівельний номер 1003, розташовані на 10 поверху 20 поверхового будинку сімейно-оздоровчого комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; Зміну п.1 додаткової угоди №2 від 18.08.2010 року до договору комісії №207 від 29.10.2008 р., встановивши його в такій редакції «п.1.1. з дати набрання законної сили рішенням суду по справі №522/10878/15 новий комітент - ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) прийняв усі права та обов'язки за договором комісії №207 від 29.10.2008 р. із наступними змінами та має право на отримання у власність апартаментів загальною площею 141,81 кв.м., будівельний номер 1003, розташованих на 10 поверху 20 поверхового будинку сімейно-оздоровчого комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; Зобов'язання ТОВ «Терракс ЛТД» () виконати зобов'язання, встановлені договором комісії №207 від 29.10.2008 року із наступними змінами, встановленими додатковою угодою №1 від 04.08.2009 року, додатковою угодою №2 від 18.08.2010 року та побудувати, ввести до експлуатації і передати у власність ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) апартаменти загальною площею 141,81 кв.м., будівельний номер 1003, розташовані на 10 поверху 20 поверхового будинку сімейно-оздоровчого комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Одеської міської ради № 14 квітня 2010 року № 5848-V ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД передано у довгострокову оренду, строком на 25 років, в тому числі на 5 років для завершення будівництва, земельну ділянку, площею 3,14 га, за адресою: АДРЕСА_1, для завершення будівництва сімейно-оздоровчого комплексу, із земель, які раніше були надані ВАТ «Чорноморський регіональний центр туризму». Рішенням Одеської міської ради від 8 квітня 2011 року № 620-V внесені зміни у вказане рішення Одеської міської ради в частині уточнення адреси земельної ділянки, на якій здійснюється будівництво сімейно-оздоровчого комплексу, а саме: «АДРЕСА_1», було змінено на «АДРЕСА_1».

Також судом встановлено, що ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД є замовником будівництва Сімейно-оздоровчого комплексу на АДРЕСА_1 та виступає комісіонером за укладеними договорами комісії. Вказаний сімейно-оздоровчий комплекс передано в іпотеку ТОВ «Українська інвестиційно-будівельна компанія «Укрспортбудінвест».

Відповідно до договору комісії №207 від 29 жовтня 2008 року з урахуванням додаткової угоди №1 від 04 серпня 2009 року та додаткової угоди №2 від 18 серпня 2010 року, комісіонер в особі ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД зобов'язувався за плату та в тому числі за рахунок комітента, здійснити усі фактичні та юридичні дії, необхідні для будівництва об'єкта нерухомості сімейно - оздоровчого комплексу цілорічної дії, розташованого в АДРЕСА_1.

Зазначений договір було укладено з метою передачі у власність комітенту частини вказаного об'єкта нерухомості, а саме апартаментів за будівельним номером 58, загальною площею 141,81 кв.м., розташованих на 10 поверсі 20-ти поверхової секції сімейно - оздоровчого комплексу, за що комітент сплачує комісіонеру комісійну плату, що складає 0,5 % від загальної ціни договору. Порядок розрахунків за вказаним договором зазначений у додатку №2 до вказаного договору, який є невід'ємною його частиною.

Згідно п. 1.1. договору комісії «Комісіонер зобов'язується за дорученням Комітента, за плату і за його рахунок здійснити від свого імені всі фактичні і юридичні дії (угоди), необхідні для будівництва об'єкта нерухомості сімейно-оздоровчого комплексу цілорічної дії, розташованого в прибережній зоні в районі АДРЕСА_1 з метою передачі у власність Комітенту частини зазначеного об'єкта - апартаментів, передбачених п.1.4 цього договору».

Також всім вказаним умовам відповідає і договір комісії.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про внесення змін до додаткових угод та зобов'язання виконати зобов'язання за договором комісії, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту оспорювання чи не визнання набутих позивачем прав та обов'язків за договором комісії №207 від 29.10.2008 р.

Суд прийшов до вірного висновку, що з дати укладення додаткової угоди №2 від 18 серпня 2010 р. до договору комісії №207 від 29.10.2008 р., позивач прийняв усі права та обов'язки до вказаного договору та має право на отримання у власність предмету договору - апартаментів, що в свою чергу визнається відповідачем, тобто судом встановлений факт, що заявлені вимоги про внесення змін до додаткової угоди №2 від 18.08.2010 р. договору комісії №207 від 29.10.2008 р. є безпідставними.

Щодо вимог позивача про зобов'язання ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД виконати зобов'язання, встановлені договором комісії №207 від 29.10.2008 р., побудувати, ввести до експлуатації і передати у власність позивача апартаменти, суд вірно зазначив, що відповідач не відмовляється від своїх обов'язків, покладених на нього укладеним договором комісії, будівництво триває, проте з порушенням строків його завершення, що в свою чергу надає позивачу право на захист свого порушеного права та інтересу іншим способом, а саме відшкодування збитків завданих таким неналежним виконанням.

Також, судом зазначено, що можливість виконання укладеного договору комісії не впливає на його чинність, відповідно не спричиняє недійсність самого правочину, з огляду на посилання позивача на не можливість реєстрації права власності на апартаменти за договором комісії.

Згідно ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

У відповідності до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Суд вірно зазначив, що третій особі, якою є позивач по відношенню до додаткової угоди №1 від 04 серпня 2009 р. надається лише право визнання такого договору недійсним, якщо останній порушує права та інтереси третьої особи, якою в даному випадку є позивач. Не будучи стороною вказаної угоди, позивач не наділений повноваженнями вимагати внесення будь-які зміни у зазначену угоду, яка була укладена без його участі, тому вимоги позивача про внесення змін до додаткової угоди №1 від 04 серпня 2009 р. та додаткової угоди №2 від 18 серпня 2010 р. до договору комісії №207 від 29.10.2008 р., як вже зазначалось безпідставні.

Як встановлено судом, будівництво сімейно-оздоровчого комплексу ще триває, також будівництво не завершено, та в експлуатацію комплекс також не введений.

Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону). Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Комісіонер здійснює спорудження об'єкта у вигляді сімейно-оздоровчого комплексу. Частиною цього комплексу є 20-ти поверховий корпус, в якому і розміщуються майбутні апартаменти позивача. Таким чином, предметом договору комісії є апартаменти в об'єкті будівництва, які після завершення будівництва та вводу до експлуатації об'єкта будівництва, стають окремим майном (окремим об'єктом права власності) на яке повною мірою виникають речові права.

У відповідності до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У відповідності до ч.1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Отже законодавець ототожнює права власності з речовими правами.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до вірного висновку про відмову у задоволені позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, представника ОСОБА_2 про те, що справа розглянута без об'єктивної, повної та всебічної оцінки доказів, та всіх обставин справи, також судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що суд розглядаючи справу, відповідно до норм чинного законодавства дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які були надані сторонами, як на підтвердження позовних вимог так і заперечень на нього, які були надані під час розгляду справи та дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, так як позивачем не доведений факт оспорювання чи невизнання набутих позивачем прав та обов'язків за договором комісії, крім того позивач прийняв усі права та обов'язки до вказаного договору та має право на отримання у власність предмету договору - апартаментів, що в свою чергу визнається відповідачем, та вказує на безпідставність заявленої вимоги про внесення змін до додаткової угоди та договору комісії.

Доводи стосовно того, що суд невірно провів трактування діючого законодавства України та справа розглянута однобічно, також не приймаються до уваги, оскільки суд приймаючи рішення повно та всебічно розглянув справу, яке відповідає вимогам та нормам чинного законодавства, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про внесення змін до додаткових угод та зобов'язання виконати зобов'язання за договором комісії, який є третьою особою по відношенню до додаткової угоди №1 від 04 серпня 2009 р. та у якого є лише право на визнання такого договору недійсним, так як він не наділений повноваженнями вимагати внесення будь-яких змін у зазначену угоду, яка була укладена без його участі.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець

Повний текст судового рішення складений 08 лютого 2018 року.