Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 300/498/18

Провадження № 2/300/155/2018

02.11.2018 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді: Вотьканича В.А., з участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного 10.01.2017 року, зареєстрованого Воловецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, про що зроблено актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ 148134. Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3, 28 грудня 2016 року, яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Вимоги позивач мотивує тим, що подальше спільне життя не складається, втратилися взаємопорозуміння та спільні інтереси, зявилися різні погляди на сімейне життя, що призводить до сварок та суперечок. На теперішній час сторони проживають окремо та на примирення позивач не погоджується, шлюбні відносини продовжувати не бажає, а тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке носила в шлюбі «Кобаль».

Позивач в судове засідання не з"явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю. Просила позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що позивач не заперечила проти заочного вирішення справи, зважаючи на те, що відповідачем (у встановлений судом строк) відзиву до суду не надано, клопотання будь-якої зі сторін відсутні, дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, і вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України).

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Так, судом зясовано, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 січня 2017 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 148134, виданим Воловецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, про що зроблено актовий запис №1. Від спільного сімейного життя у сторін народилася дочка ОСОБА_3, 28.12.2016 року, яка проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї за № 139 від 10.05.2018 року (а.с.4).

Таким чином, встановлено, що проживання спільним подружнім життям та збереження сімї стало неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення не бажає, сімя існує формально, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ст. 113 СК України особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд дійшов висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати, неповнолітню дитину необхідно залишити на вихованні у позивачки та за її вибором залишити їй прізвище "Кобаль".

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 10, 141, 209- 211, 280-289 ЦПК України, ст. 110, 112, 114 Сімейного кодексу України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 10 січня 2017 року у Воловецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Закарпатській області, про що зроблено актовий запис № 1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на вихованні у позивачки ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "Кобаль".

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВР 544954, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.А. Вотьканич