233 Справа № 233/6516/17
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року

приміщення суду за адресою: 85113, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 157

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: Головуючого судді Каліуш О. В. , за участі секретаря Франчук А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на постанову державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду зі скаргою, Публічне акціонерне товариство «Банк Фамільний» просить:

- постанову державного виконавця Лиманського міського ВДВС Головного ТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 від 24 листопада 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачеві, скасувати;

- зобовязати державного виконавця Лиманського міського ВДВС Головного ТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 провадження відновити.

В обґрунтовування скарги заявник посилається на те, що Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 10.12.2015 року видано виконавчий лист по справі № 233/4668/15 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості в розмірі 125849,06 грн.

Постановою державного виконавця Лиманського міського ВДВС Головного ТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 від 24.11.2017 року повернуто виконавчий документ стягувачу в межах виконавчого провадження № 52808773 на тій підставі, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Вважає дану постанову державного виконавця протиправною, оскільки в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не здійснювались перевірки майнового стану боржника з періодичністю у кожні два тижні щодо виявлення рахунків, та кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна відповідно; державний виконавець не звертався до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду. Крім того, боржник ОСОБА_2 отримує пенсію, але у порушення ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець Лиманського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 повернув виконавчий лист до Банку.

За таких обставин, вважає, що постанова державного виконавця від 24 листопада 2017 року підлягає скасуванню.

Представник заявника ОСОБА_3, державний виконавець Лиманського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с.59, 33, 87 відповідно) у судове засідання не зявились, їх неявка у відповідності до ч.2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 18 травня 2017 року державним виконавцем Лиманського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Донецькій області прийнято виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 233/4668/15-ц від 29 січня 2016 року, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5991,32 дол.США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2015 року становить 125849,06 грн. (а.с.42).

Постановою державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 52808773 у звязку із тим, що внаслідок вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи. Кошти на рахунках та майно, на яке може бути звернуто стягнення, відсутні, на підставі п.5 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 233/4668/15-ц від 29 січня 2016 року, виданий Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5991,32 дол.США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2015 року становить 125849,06 грн., повернуто стягувачу, із встановленням строку повторного предявлення до 24 листопада 2020 року (а.с.3).

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, щ рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", як зазначено у ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».

У ч. 1 ст. 18 цього Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних (ч.5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п. 5 частини першої статті 37 зазначено Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Проте, наявність обставин, зазначених у пункті 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», які стали підставою для повернення виконавчого документа, державним виконавцем не доведена.

Так, згідно з ч.8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи.

Копії матеріалів виконавчого провадження (а.с. 61-85) свідчать про те, що державним виконавцем в період з 18 травня 2017 року по 24 листопада 2017 року не вживалися заходи щодо виявлення нерухомого та рухомого майна (відсутні Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкту та відомості з РСЦ МВС щодо наявності транспортних засобів). Крім того, державним виконавцем у період з 18 травня 2017 року по 24 листопада 2017 року не вживалися заходи щодо виявлення джерел доходів боржника (згідно із матеріалами виконавчого провадження останні відомості отримані у вересні 2016 року).

За таких обставин, оскільки державним виконавцем не доведено вжиття всіх передбачених законодавством дій щодо примусового виконання рішення суду, суд вважає, що постанова про повернення виконавчого документа з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.37 Закону є передчасною, а скарга заявника в цій частині такою, що підлягає задоволенню.

Вимога скарги в частині зобовязання державного виконавця відновити провадження, задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» скасування постанови про повернення виконавчого провадження, є підставою продовження виконавчих дій за виконавчим листом.

Тож, скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 448,451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства « Банк Фамільний» ідентифікаційний код 20042839, поштова адреса, 03039, м. Київ, пр. Голосіївський, 26-а, на постанову державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, адреса, м. Лиман, вул. Пушкіна, 12-б, про повернення виконавчого документа, заінтересована особа ОСОБА_2, адреса: м. Макіївка, п. Комсомольський, вул. Таманська, 49-1, задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 від 24 листопада 2017 року у виконавчому провадженні № 52808773 про повернення виконавчого документу, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фамільний» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5991,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2015 року становить 125849,06 грн., стягувачеві - скасувати.

В задоволенні вимог про зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження - відмовити.

Повний текст ухвали складено 06 лютого 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В.Каліуш