Справа № 216/1248/18
Провадження № 2/216/1635/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Онопченка Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Нестеренко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 1 по вул. Мокрицького в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Будинок). За вказаною адресою зареєстрований відповідачі, які фактично не проживають за вказаною адресою з січня 2017 року. Реєстрація відповідачів у Будинку ставить позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки нарахування платежів за комунальні послуги здійснюються, включаючи всіх зареєстрованих осіб.
Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомили, у звязку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідачів відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності представника виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, проти задоволення позову заперечень не має.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.03.2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8, 9-11) позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 1 по вул. Мокрицького в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.
Як вбачається з довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради № 2332 від 19.03.2018 року (а.с. 16), домової книги (а.с. 14-15) та акту, засвідченого головою квартального комітету № 38 ОСОБА_4 (а.с. 17), відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проте фактично там не проживають з 25 січня 2017 року.
У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Таким чином, суд приходить до висновку, що перешкоди створені відповідачами позбавляють позивача можливості користуватися та розпоряджатися належним йому на праві приватної власності нерухомим майном. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов.
В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до ст.ст. 3,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.
Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 15, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ч. 2 ст. 2, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 223, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 352 (триста пґтдесят дві) грн. 40 (сорок) коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
-позивач: ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;
-відповідач: ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, інші відомості суду не відомі;
-відповідач: ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, інші відомості суду не відомі;
Суддя Ю.В. Онопченко