Справа № 146/1476/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" лютого 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томашпіль справу за позовом ОСОБА_2 до Кислицької сільської ради Томашпільського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Кислицьке Томашпільського району Вінницької області та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на майновий пай в розмірі 3647 гривень колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1 виданого 12 червня 2001 року Кислицькою сільською радою Томашпільського району Вінницької області на ім»я ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області.

Даний позов обґрунтований наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, який доводився дідом позивачу.

Після смерті діда відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із права на майновий пай в розмірі 3647 гривень колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1 виданого 12 червня 2001 року Кислицькою сільською радою Томашпільського району Вінницької області. Після смерті діда за законом спадкоємцем залишилась мати позивача ОСОБА_3, яка фактично спадщину прийняла в установлений законом термін. Однак оформити спадщину на своє ім»я не встигла в зв»язку зі смертю. Після смерті ОСОБА_3 спадщину позивачка фактично прийняла. Оформити право власності на вказану спадщину вона не може в зв»язку з тим, що посадовими особами була допущена помилка у написанні матері її ім»я по-батькові записане як ОСОБА_3, а дід записаний ОСОБА_4, що створює перешкоди в оформленні спадщини..

По питанню оформлення спадщини позивачка звернулася до Томашпільської державної нотаріальної контори щодо вирішення питання про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно на ім'я спадкодавця.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, зіславшись на ті ж обставини, що і в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник Кислицької сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, голова сільської ради надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнають та просять розглянути справу за відсутності їхнього представника.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Кислицьке Томашпільського району Вінницької області.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Кислицьке Томашпільського району Вінницької області.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області помер - ОСОБА_4 (а.с. 8).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області померла - ОСОБА_3 (а.с. 7).

Як вбачається з довідки № 451 від 14 листопада 2017 року виданої виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Томашпільського району Вінницької області про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 одна і та ж особа (а.с.14).

Як вбачається з виписки з погосподарської книги Кислицької сільської ради за 1947-1949 роки головою сім»ї був ОСОБА_4. Його донькою записана ОСОБА_3. За 1955-1957 роки головою сім»ї був ОСОБА_4 (а.с.16,17).

Отже, викладені у позовній заяві твердження ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами.

Оскільки, судом встановлено та доведено, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області, даний факт підтвердився у судовому засіданні довідкою сільської ради, показами свідків, встановлення факту має для позивача юридичне значення і впливатиме на оформлення спадщини, тому позовна вимога ОСОБА_2. про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в день смерті спадкодавця ОСОБА_3

В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно довідки виконавчого комітету Кислицької сільської ради № 450 від 14 листопада 2017 року, що після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 залишилося спадкове майно, що складається із майнового паю на суму 3647 грн., посвідченого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена коллективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1. Після смерті ОСОБА_4за законом залишилась дочка ОСОБА_3, яка фактично спадщину прийняла . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, після її смерті спадщину фактично прийняла її дочка ОСОБА_2. Виконавчий комітет Кислицької сільської ради про інших спадкоємців інформацією не володіє (а.с.13).

Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1, даний документ видано Кислицькою сільською радою Томашпільського району ОСОБА_4, який має право на пайовий фонд майна коллективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка с.Кислицьке в розмірі 3647 грн. (а.с. 15).

Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно вимог ст.. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори від 21 листопада 2017 року на заяву позивача, останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця (а.с. 19).

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі ОСОБА_3 видане свідоцтво про право на спадщину .

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.. 396 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 2.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі застосуванні норми права до спірних прапвовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.6. Якщо одна із сторін визнала пред»явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторонни ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, відповідачем визнано дані позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовна заява ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач в позовній заяві не просить стягнути судові витрати з відповідача по справі, суд, за таких обставин, вважає за можливе не стягувати понесені позивачем судові витрати з відповідача, залишивши судові витрати за ним же.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 328, 396, 640, 657, 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст.. 1225, ч. 1 ст.1261, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 247, 258, 263, 264, 265, 268,293, 315, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Кислицької сільської ради Томашпільського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Кислицьке Томашпільського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кислицьке Томашпільського району Вінницької області, а саме на майновий пай в розмірі 3647 гривень колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1 виданого 12 червня 2001 року Кислицькою сільською радою Томашпільського району Вінницької області на ім»я ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 лютого 2018 року.

Суддя: О. В. Пилипчук