Справа № 182/317/18
Провадження № 2/0182/1407/2018
У Х В А Л А

Іменем України

18.01.2018 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Суддя, розглянувши позовну заяву, дійшов висновку про те, що вона подана без додержання вимог ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до п. 2, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, вище перелічені вимоги в позовній заяві ОСОБА_1 не зазначено.

Як передбачено п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору.

В порушення вищевказаних вимог, позивачка не вказує, чи намагалася вона вирішити питання про зняття з реєстрації відповідачів у добровільному порядку та не надає письмового підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною 6 ст. 175 ЦПК України передбачено, що у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1, в обґрунтування своїх вимог посилається на ст. 3,4, 15, 118-120 ЦПК України (в редакції від 18 березня 2004 року).

Однак, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.9 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» нової редакції Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, оскільки вищевказана позовна заяваОСОБА_1 подана 16 січня 2018 року, тобто після набрання чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України, то суддя керується нормами нової редакції ЦПК України від 15 грудня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 необхідно подати до суду уточнену позовну заяву з дотриманням положень ЦПК в новій редакції.

Відповідно до п. 4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві повинно було викладено зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, вищевикладені вимоги до позовної заяви ОСОБА_1 були порушені виходячи з наступного.

Як вбачається з позовних вимог, ОСОБА_1 просить суд:

- визнати ОСОБА_2, та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням № 9 по провулку Прямий в м.Нікополі Дніпропетровської області та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в будинку, який належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5. При цьому осіб, яким належать відповідно до закону частини вищевказаного житлового будинку, в якості позивачів або третіх осіб не зазначено.

Крім цього, позивачка просить зобов"язати Відділ реєстрації та обліку громадян ОСОБА_6 міської ради Дніпропетровської області зняти відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак в позовній заяві у якості відповідача вищевказаний відділ реєстрації та обліку громадян не вказує.

ОСОБА_1, висуваючи вищевказану вимогу щодо зняття відповідачів із реєстраційного обліку, всупереч вимогам ст. ст. 4, 263, 265 ЦПК України, не з'ясувала характер спірних правовідносин. При цьому не врахувала, що, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації осіб здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

По суті позивач бажає зняти відповідачів з реєстраційного обліку в домоволодінні, а для цього потрібно вирішити питання про втрату ними права користування жилим приміщенням, яке регулюється нормами житлового і цивільного кодексів (ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

Таким чином, якщо відповідачі будуть визнані втратившими право користування відповідним житловим приміщенням (але при цьому позивач повинен вказати передбачену законом правильну підставу, яка дає їй право визнавати відповідачів втратившими право користування житловим приміщенням), то орган, на який відповідно до законодавства покладено зняття осіб з реєстраційного обліку, буде зобов"язаний зняти його з реєстрації без вказівки виконати дану дію, оскільки рішення суду обов"язкове для виконання всіма органами. У випадку ж відмови відповідного органу, його дії оскаржуються за правилами, встановленими КАС України.

Отже, для зняття особи з реєстрації достатньо рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у квартирі, яке виконується у цій частині відповідним відділом реєстрації в межах своєї компетенції, і не потребує додаткової вказівки про зняття з реєстрації.

Крім того, у прохальній частині позову, позивачка просить визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком № 9 по провулку Прямий в м.Нікополі Дніпропетровської області та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в будинку

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірний будинок, але на час розгляду справи не є членом його сім ї. Тому, в даному в випадку власник повинен звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності, а не про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та суд, захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином, відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 185 ЦПК України, в редакції від 15.12.2017 року, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 185, 258 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_7