Справа № 304/1131/17
Провадження № 2/304/49/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

при секретарі - Гавій Л.В.,

за участю представника відповідача -

адвоката Білоцерківця Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №304/1060/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10 липня 2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 13 170 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. вказаного Договору, на підставі яких відповідач при його укладанні надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Оскільки, ОСОБА_2 уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, то така станом на 14 вересня 2017 року склала 13 529,72 грн., з яких: 2 297,23 грн. - тіло кредиту; 4 155,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 194,75 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 632,37 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що у доданій банком до позову анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку відсутні відомості про те, з якими Умовами та Правилами надання банківських послуг було ознайомлено позичальника. Також розрахунок заборгованості не містить номеру картки та строку її дії, позовна заява не містить відомостей про те, на яких умовах було видано кредитні кошти та не надано доказів того, що позичальнику як споживачу була надана інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Заява містить анкетні дані відповідача та інформацію щодо бажаного кредиту, однак не містить відомостей про те, з якими саме затвердженими Умовами і Правилами, Тарифами був ознайомлений та дала згоду позичальник. Крім того, додані до позовної заяви Довідка про умови кредитування з використанням кредитки та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, не містять підпису відповідача. Так, підставою позовних вимог є порушення відповідачем умов договору, який складається з анкети-заяви, Довідки про умови кредитування з використанням кредитки та Умов та Правил надання банківських послуг. Натомість, надана банком анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 10 липня 2007 року не містить ознак узгодження в письмовій формі умов надання позичальнику кредиту (суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу); відсутні також докази того, що позивачу надано саме обраний нею тип кредитної карти «Універсальна 30 днів». Окрім того, банк посилається, що розмір кредиту склав 13 170 грн. та отриманий позичальником саме 10 липня 2007 року, тоді як з матеріалів справи вбачається, що заява була написана 21 червня 2007 року, в якій позичальник просив надати тільки 1 000 грн. Також зазначає, що відсутній й підстави для визнання належним доказом факту узгодження сторонами Тарифів, про що йдеться у заяві, бо надану банком Довідку про умови кредитування з використанням кредитки, яка містить характеристику та визначення застосованих у ній значень, що підписана головою правління банку, ОСОБА_2 не підписувала. На підставі наведеного, вважає, що через не укладення сторонами кредитного договору у передбачених законом порядку та формі, між ними й не виникли кредитні правовідносини, а підпис у анкеті-заяві не може бути визнано належним та допустимим доказом укладення сторонами кредитного договору.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак при подачі позовної заяви заявив клопотання, у якому просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити; ухвала суду від 29 листопада 2017 року про визнання явки представника позивача обов'язковою - не виконана.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 10 липня 2007 року підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що підтверджується відповідною копією даної заяви. Однак, згідно змісту даної Анкети-заяви датою відкриття рахунку банком є 21 червня 2007 року, тобто майже за місяць до її підписання відповідачем, про що свідчіть відповідна відмітка працівника банку у останньому розділі Анкети-заявки (а. с. 10 зворот).

Крім того, у позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10 липня 2007 року відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 13 170 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Тарифами Банку складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві, тобто вказані Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

В той же час встановлено, що згідно Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку зазначено суму 1 000 грн.

У судовому засіданні також встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили б про підписання відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, вони не містять підпису позичальника ОСОБА_2, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін.

Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України в справах № 6-240цс 14 від 11 лютого 2015 року; № 6-698цс 15 від 10 червня 2015 року, № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року.

Так, як вбачається з доданого до позову Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, такі стосуються періоду часу, коли ПАТ КБ «ПриватБанк» діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, тоді як Договір про надання банківських послуг між сторонами нібито укладено 10 липня 2007 року, а матеріали справи містять копію банківської ліцензії від 05 жовтня 2011 року (а. с. 10, 11-25, 29).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Доказів того, що позивач виконав свої зобов'язання за договором і надав відповідачу кредитні кошти, а також картку із зазначенням строку її дії - суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, з якими саме затвердженими Умовами та Правилами була ознайомлена ОСОБА_2 і з якими вона погодилася, в анкеті-заяві не зазначено, а тому посилання позивача на те, що саме з наданими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг ознайомлювалась відповідач, ґрунтуються на припущеннях і тому не можуть бути покладені в основу доказування обставин, викладених у позові.

Отже, за таких обставин, суд вважає, що позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставним та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 256, 267, 509, 526, 530, 536, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 6-13, 76, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

у позові публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, р/р 3111, МФО 305299; 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний № НОМЕР_1, мешканки АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Чепурнов В. О.