Справа № 308/7019/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 лютого 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готри Т.Ю.,

суддів - Собослоя Г.Г., Бисаги Т.Ю.,

з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2017 року в справі (308/7019/17 головуюча Шепетко І.О.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності на рухоме майно, зняття з нього арешту і скасування його розшуку, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовував тим, що 18.12.2007 року він домовився з ОСОБА_2 про придбання у нього автомобіля марки ВАЗ 21074, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2, тип ТЗ - легковий седан - В державний реєстраційний номер НОМЕР_1. З метою розрахунку за вищевказаний автомобіль він передав ОСОБА_2 4,5 тис. дол. США, що еквівалентно 117 тис. грн. Оскільки всі істотні умови угоди ними були узгоджені і ніяких заперечень стосовно ціни та предмета угоди не виникло, ОСОБА_2 видав на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 довіреність, надавши їм повноваження щодо повного користування та володіння зазначеним транспортним засобом. Також між ними було укладено акт прийому-передачі автомобіля. Вважає, що в даному випадку, укладаючи довіреність, вони бажали насправді вчинити саме договір купівлі-продажу. Згодом, при спробі зняти автомобіль з обліку, йому було відмовлено та повідомлено, що на даний автомобіль Ужгородським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області накладено арешт та оголошено його в розшук. Посилаючись на те, що він не може зареєструвати за собою указаний автомобіль, який купив, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на вказаний автомобіль та зобов'язати Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знати арешт з автомобіля.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вказує на те, що він набув право власності на спірний автомобіль на законних підставах, оскільки відповідач отримав від нього кошти за автомобіль і передав йому автомобіль разом з технічним паспортом та видав довіреність, якою передав усі повноваження власника автомобіля. Вважає, що порушення правил реєстрації транспортного засобу не може розцінюватися як порушення, яке вплинуло на законність підстав набуття права власності на автомобіль.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5, які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3, виданого Ужгородським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Закарпатській області 03.06.2004 року, власником автомобіля марки ВАЗ 21074, 2003 р.в., номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с. 6).

18 грудня 2007 року ОСОБА_2 видав ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження зазначеним автомобілем (а.с.9).

Того ж дня,18 грудня 2007 року ОСОБА_2 видав ОСОБА_1 розписку про те, що ним продано за 4 600 доларів США автомобіль марки ВАЗ-21074, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_1 (а.с.24).

У той же день, 18 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 складено акт прийому-передачі легкового автомобіля ВАЗ-21074, днз НОМЕР_1, відповідно до якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 технічний паспорт, ключі і автомобіль ВАЗ-21074, днз НОМЕР_1 (а.с.25).

Позивач ОСОБА_1 вважає, що набув право власності на спірний автомобіль, оскільки сплатив ОСОБА_2 гроші в сумі 4600 доларів США, який не може зареєструвати за собою, а тому просив визнати за ним право власності на цей автомобіль та зобов'язати Ужгородський РВ ДВС зняти з нього арешт.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що доручення на керування та розпорядження автомобілем, акт прийому-передачі транспортного засобу, розписка про продаж автомобіля та отримання коштів не потягли настання правового наслідку у вигляді переходу права власності на транспортний засіб від ОСОБА_2 до ОСОБА_1. Відповідач ОСОБА_2 є законним власником зазначеного транспортного засобу.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. ст.638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За змістом ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Чинним законодавством не встановлено, що договори купівлі-продажу автомобіля підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Як на доказ укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу автомобіля, позивач додав до позовної заяви копію розписки від 18 грудня 2007 року, згідно якої ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 4600 доларів США за проданий йому автомобіль ВАЗ-21074, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, та надав довіреність ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на право керування і розпорядження цим автомобілем.

Однак, загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України, з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядом №1200 від 11 листопада 2009 року, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод (абзац 4 п.12 Порядку).

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів можуть проводитися в територіальному органі з наданням сервісних послуг МВС (абзац 6 п.12 Порядку).

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером (п.16 Порядку).

Відповідно до п.17 Порядку під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Дерсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Відповідно до п.п.7, 8 Порядку №1388 від 7 вересня 1998 року, - власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема : договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладення та оформлення безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Однак, в порушення вимог, передбачених Порядком позивачем ОСОБА_1 вказаний автомобіль зареєстрований (перереєстрований) не був. А укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу автомобіля у вигляді розписки від 18 грудня 2007 року не відповідає формі, встановленій для таких договорів наведеним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7.09.1998 року №1388, а тому не може створювати у його сторін будь-яких прав і обов'язків, у тому числі бути підставою для набуття позивачем права власності на вказаний транспортний засіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Однак, позивач ОСОБА_1 у позовній заяві не наводить обставин, передбачених статтею 392 ЦК України, для визнання за ним права власності на спірний автомобіль. А щодо обставин, наведених у позовній заяві про те, що на даний час у позивача виникла необхідність перереєструвати вище вказаний транспортний засіб на своє ім»я, не є підставою для задоволення позову за відсутністю спору і наявністю умов, передбачених вище наведеним Порядком для перереєстрації вказаного транспортного засобу на позивача.

А тому, за наведених обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль, оскільки реєстрація (перереєстрація) транспортного засобу, за відсутності спору, здійснюється у відповідності до вище наведеного Порядку.

Також з матеріалів справи слідує, що на виконанні у районному відділі ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження ВП № 48206913 з виконання виконавчого листа №308/21554/13-ц, виданого 26.06.2014 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Приват Банк» 32149,42 грн. заборгованості. Постановою державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 27.08.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 58, 59). А постановою державного виконавця РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Савка І.В. від 03 лютого 2016 року оголошено розшук майна, а саме автомобіля марки ВАЗ 21074, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 63).

Отже встановивши, що власником спірного автомобіля є ОСОБА_2, на який накладено арешт до виконання ним боргових зобов'язань за рішенням суду, і передбачених законом підстав для визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем ОСОБА_1 немає, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у вимозі про зобов'язання Ужгородський РВ ДВС зняти арешт із зазначеного автомобіля.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга позивача без задоволення, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2018 року.

Головуюча :

Судді :