Номер справи 220/1132/17
Номер провадження № 2/220/10/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді - Яненко Г.М.;

за участю секретаря - Сербіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2017 р. позивач ПАТ «Ощадбанк» звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22270,77 грн.

Вимоги позивача мотивовано неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх договірних зобов'язань.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав.

Відповідач, в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не сповістив і не надав суду заяву про розгляд справи в за його відсутності (був викликаний в судове засідання шляхом подачі оголошення у пресі).

При даних обставинах, зважаючи на подання позивачем заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено:

13 квітня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 3566/02-ДК про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою (далі - договір).

Відповідно до п 1.1.4. договору відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 14 800,00 грн. зі сплатою 24,0 % річних за користування кредитом. Під час укладання Договору для можливості користуванням картрахунком відповідачу була видана платіжна карта.

Відповідно до п. 3.3. договору відповідач зобов'язався щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим згідно з договором.

Позивачем всі зобов'язання за договором були виконані належним чином, відповідачу був виданий кредит в розмірі 14 800,00 грн., шляхом видачі платіжної карти до відповідного карткового рахунку.

Зауважень щодо відступів від умов кредитування позичальником не надавалось. Від одержання кредитних коштів відповідач не відмовлялася.

У порушення зазначених умов договору відповідач свої зобов'язання з 09.04.2013 року за вказаним Кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 20 березня 2017 року має заборгованість у сумі: 22270,77 грн. (двадцять дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп., яка складається з: заборгованість за основним боргом -14757,73 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 4580,25 грн., інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості - 2474,57 грн., три проценти річних від прострочених сум заборгованості - 458,22 грн.

Заперечень щодо визначеного банком розміру основного зобов'язання та відсотків за користування кредитом відповідачем не зазначено.

Невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про відновлення його порушених прав.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Змістом пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Поданими доказами, доведено обґрунтованість заявлених вимог.

Так, за змістом ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку .

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, стаття 525 ЦК України, встановлює недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які мають ознаки кредитного договору.

Приписи ч.1 ст. 1054 ЦК України встановлюють, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Статтею 1049 ЦК України, на позичальника покладено обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то згідно з ч. 2. ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Як зазначалось вище, договором передбачено обов'язок позичальника повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом, та пеню в разі порушення виконання зобов'язання.

Однак, в порушення приписів перелічених норм, станом на 20 березня 2017 року має заборгованість у сумі -14757,73 грн. за основним зобовязанням, 4580,25 грн. за відсотками.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення: заборгованості за основним боргом - 14757,73 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 4580,25 грн. - слід задовольнити.

Згідно з ст. 625 ЦК України, у випадку прострочення виконання грошових зобов'язань боржник на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням втрат від інфляції та 3% річних за весь час прострочення.

Зважаючи на суму боргу, строк виникнення зобов'язання, розрахунок позивача, період нарахування дату виникнення прострочення, інші обставини справи, вимоги про стягнення 2474,57 грн. втрат від інфляції та 458,22 грн. 3% річних від прострочених сум заборгованості є правомірними та підлягають задоволенню.

Належних та допустимих доказів, які доводять відсутність вини боржника в порушенні зобов'язання відповідачем не зазначено.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір відшкодовується позивачу за рахунок відповідача .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Великоновосілківським РВ УМВС України у Донецькій області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» 84302, м. Краматорськ, вул. Сіверська (Люксембург Рози), 54 , заборгованість за основним боргом - 14757,73 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 4580,25 грн., інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості - 2474,57 грн., три проценти річних від прострочених сум заборгованості - 458,22 грн. та 1600 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Донецької області через Великоновосілківський районний суд протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Cуддя Г.М. Яненко