Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Агашаріфової В.А.

за участі позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Насобіна Тетяна Володимирівна про усунення спадкоємців від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до суду та просить суд усунути ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, який є їх батьком, до складу якої ввійшли всі його права та обов'язки, які існували на момент його смерті.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 з 18 листопада 1995 року, постійно проживали однією сім'єю, вели спільне господарство та мешкали у квартирі АДРЕСА_1, яка на праві свідоцтва про право власності б/н від 09 листопада 2005 року належала ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер, у зв'язку з чим відкрилась спадщина на все належне йому на праві власності майно, а саме: однокімнатну квартира АДРЕСА_2 і грошові кошти в сумі 1 500 доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Після смерті ОСОБА_8 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Насобіної Т.В. з заявою про прийняття спадщини звернулася позивач та відповідачі - діти померлого ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які разом з позивачем є спадкоємцями першої черги.

У зв'язку з тим, що померлий ОСОБА_8 за життя, починаючи з 2009 року, постійно хворів, переніс інфаркт, мав хвороби серця, захворювання нестабільної стенокардії, гіпертонічну хворобу ІІІ стадії, рідину в брюшній порожнині, гіпергликему, внаслідок чого у 2015 році розвилася гангрена обох ніг, а також наявність інвалідності ІІ групи з 19.03.2010 року, він потребував сторонньої допомоги. Через малий розмір пенсії ОСОБА_8, вони були змушені оформляти субсидії, оскільки їхньої пенсії вистачало виключно на лікування ОСОБА_8

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за весь час, починаючи з 2009 року по день смерті ОСОБА_8, не надавали жодної допомоги та не утримували свого батька, жодного разу не з'явилися його провідати і не цікавились станом його здоров'я, через що існують підстави для усунення відповідачів від права на спадкування.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на пояснення і докази наявні в матеріалах справи.

Представники відповідачів заперечували проти позовних вимог посилаючись на їх безпідставність. Стверджували, що між померлим ОСОБА_8 та відповідачами були стійкі родинні відносини. Відповідач ОСОБА_5 працює водієм і тривалий час знаходиться за кордоном. Перебуваючи у м. Дніпропетровську постійно знаходив можливість відвідувати свого батька. Відповідач ОСОБА_6 є військовим і протягом останніх чотирьох років перебуває у зоні проведення антитерористичної операції. Батько надавав ОСОБА_6 допомогу під час його перебування у військовому госпіталі. Звертали увагу суду на наявність валютного депозиту на рахунку померлого і на те, що ОСОБА_8 починаючи з 25 листопада 2013 року по 30 листопада 2015 року працював в ОДО «ДАТП-11228», що свідчить про відсутність обставин, на які посилається позивач.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, які приймали участь у справі та свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 з 18 листопада 1995 року (а.с.5 ), вони постійно проживали однією сім'єю, вели спільне господарство та мешкали у квартирі АДРЕСА_3, яка на праві свідоцтва про право власності б/н від 09 листопада 2005 року належала ОСОБА_8 (а.с.7)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер (а.с.6), у зв'язку з чим відкрилась спадщина на все належне йому на праві власності майно, а саме однокімнатна квартира АДРЕСА_3 і грошові кошти в сумі 1 500 доларів США, які знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Після смерті ОСОБА_8 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Насобіної Т.В. з заявою про прийняття спадщини звернулися позивачка ОСОБА_1 та відповідачі - діти померлого ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які разом з позивачем є спадкоємцями першої черги.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, спадкоємцями першої черги за законом після померлого ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_1 та повнолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Ч. 5 ст. 1224 ЦК України передбачає, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2009 року «Про судову практику у справах про спадкування», вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій ст. 1259 ЦК України.

Окремо закон виділяє усунення від спадкування особи, яка ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч. 5 ст. 1224 ЦК України). Цей потенційний спадкоємець також усувається від права на спадкування за законом, але на відміну від осіб, зазначених у ч. 3 та 4 цієї статті, щодо яких законом визначено про безумовну втрату права на спадкування у разі встановлення певних фактів, він визнається негідним спадкоємцем на розсуд суду.

Виходячи зі змісту зазначених норм Закону, суд, при вирішенні такої справи, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 поняття «безпорадний стан» тлумачиться як стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (абзац другий пункту 6 постанови).

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Обґрунтовуючи позов про усунення спадкоємців від права на спадкування після смерті їхнього батька, позивач посилалася на те, що за життя ОСОБА_8 починаючи з 2009 року по день смерті постійно хворів, у зв'язку з чим перебував на лікуванні і потребував допомоги, тобто перебував у безпорадному стані, і відповідачі не надавали йому матеріальної допомоги та не утримували свого батька, жодного разу не з'явилися його провідати і не цікавились станом його здоров'я.

На думку суду, посилання позивача на зазначені обставини спростовуються матеріалами справи, зокрема довідкою від 20.01.2017 року №16, відповідно до якої ОСОБА_8 починаючи з 25 листопада 2013 року по 30 листопада 2015 року працював в ОДО «ДАТП-11228» (а.с.65 ), що під час розгляду справи було визнано позивачем, а також свідченнями свідків з боку відповідачів, які підтвердили тісні, сталі родинні відносини між батьком та синами.

Допитані під час розгляду справи свідки з боку позивача не підтвердили обставини, що викладені у позовній заяві.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_8 звертався до відповідачів з проханням про надання йому будь-якої допомоги медичної, матеріальної, тощо, і відповідачі навмисно уникали обов'язку надавати підтримку та допомогу спадкодавцю на його вимогу, а тому суд вважає, що позивач в порушення положень ст. 60 ЦПК України не надала доказів на підтвердження факту ухилення відповідачами від надання допомоги спадкодавцю.

Також, суду не надано доказів того, що ОСОБА_8 через тяжку хворобу та похилий вік, матеріальний стан був у безпорадному стані і потребував в зв'язку з цим від відповідачів будь-якої допомоги. Напроти, судом встановлено, що ОСОБА_8, проживав у належній йому квартирі, працював, надавав допомогу сину ОСОБА_9.

Таким чином, суд вважає, що при розгляді справи позивачем та її представником не надано достатніх доказів того, що відповідачі свідомо ухилялися від надання допомоги спадкодавцю, в судовому засіданні не доведений факт потреби ОСОБА_8 допомоги від відповідачів по справі.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення від спадкування ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для усунення відповідачів від права на спадкування після смерті ОСОБА_8, тому позов не підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Сплачений позивачем судовий збір не відшкодовувати.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Особи, які не були присутні в судовому засіданні, проте приймали участь у розгляді справи, мають право оскаржити рішення в десятиденний строк з дня отримання його копії.

Суддя Т.В.Шевцова