Постанова

Іменем України

1 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 607/17627/15-ц

провадження № 61-1933 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - виконавчий комітет Тернопільської міської ради,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Коменерго-Тернопіль 2»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Тернопільської області, у складі суддів: Бершадської Г. В., Гірського Б. О., Ткач О. І., від 4 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути солідарно з виконавчого комітету Тернопільської міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю «Коменерго-Тернопіль 2» (далі - ТОВ «Коменерго-Тернопіль 2») заподіяну майнову шкоду у розмірі 17 166 грн 08 коп., 6 333 грн 30 коп. витрат на правову допомогу та 487 грн 20 коп. - судового збору.

Позовна заява мотивована тим, що 15 липня 2015 року о 11 год. 45 хв., під час руху проїзною дорогою до будинку АДРЕСА_1 на його автомобіль марки «Daewoo Matiz» впала гілка старого дерева, в результаті чого транспортний засіб зазнав значних механічних пошкоджень, у зв'язку з чим йому заподіяно збитки у вказаному вище розмірі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2016 року у складі судді Ромазана В. В. позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Коменерго-Тернопіль 2» 15 673 грн 28 коп. заподіяної майнової шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що аварійне дерево, гілки якого впали на автомобіль позивача, росте на території будинку АДРЕСА_2, балансоутримувачем якого є ТОВ «Коменерго-Тернопіль 2», а тому товариство повинно нести відповідальність за спричинену шкоду.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 4 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що пригода сталася на території будинку АДРЕСА_1, балансоутримувачем якого не є ТОВ «Коменерго-Тернопіль 2».

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що аварійне дерево росте на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1, ґрунтується на припущеннях та не підтверджений належними доказами. Крім того, у справі відсутні докази того, що прибудинкові території будинків № № 16, 18 перебувають на обслуговуванні у різних товариств - балансоутримувачів.

У листопаді 2016 року від ТОВ «Коменерго-Тернопіль 2» надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких товариство посилається на те, що в наявних в матеріалах справи доказах зазначено, що подія сталася біля будинку АДРЕСА_1, балансоутримувачем якого не є товариство, а тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

11 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 15 липня 2015 року під час руху належного позивачу автомобіля, під його керуванням, до будинку АДРЕСА_1 на транспортний засіб впала частина дерева (відкололась гілка), внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до звіту №142, виконаного Тернопільською філією приватного підприємства «Автоексперт», розмір спричиненої позивачу шкоди станом на 15 липня 2015 року становить 15 673 грн 28 коп.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з пунктом сьомим частини 1 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об'єктів благоустрою.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Відповідно до пункту 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України від 10 квітня 2006 року № 105, яким врегульовано питання утримання зелених насаджень у населених пунктах України (далі - Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Пунктом 5. 5 вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що падіння дерева на належний позивачу автомобіль сталося на території будинку АДРЕСА_1, балансоутримувачем якого не є ТОВ «Коменерго-Тернопіль 2», та за відсутності допустимих доказів того, що вказана подія відбулася в іншому місці, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги про те, що дерево впало на території будинку АДРЕСА_2 є необґрунтовані, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, яким суд апеляційної інстанції надав належну оцінку: змістом позовної заяви; карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону в Тернопільський міський відділ УМВС України; письмовими поясненнями позивача від 15 липня 2015 року, наданими дільничному інспектору міліції; рапортом оперативного уповноваженого ВКР ТМВ УМВС України в Тернопільській області; висновком дільничного інспектора міліції Пухти І. В. від 17 липня 2015 року про результати розгляду звернення ОСОБА_4

Крім того, у позовній заяві і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 визнавав, що аварійне дерево росло і росте біля будинку АДРЕСА_1.

За змістом частини другої статті 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

У касаційній скарзі заявником не зазначено, які докази мав дослідити апеляційний суд, які б підтверджували, що ТОВ «Коменерго-Тернопіль 2» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 2. 1 розділу ІІ Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Матеріали справи містять перелік житлового фонду, який на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 5 грудня 2012 року № 2074 передається на баланс ТОВ «Коменерго-Тернопіль», однак вони не містять переліку житлового фонду, який передається ТОВ «Коменерго-Тернопіль 2».

Отже, позивач не надав доказів того, що саме ТОВ «Коменерго-Тернопіль 2» є заподіювачем шкоди, спричиненої позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля аварійним деревом.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, однак суд касаційної інстанції не має повноважень на переоцінку доказів в силу вимог статті 400 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Тернопільської області від 4 жовтня 2016 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк