ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/501/18 Справа № 176/918/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" про встановлення факту припинення шлюбних відносин, визнання договору укладеним в інтересах сім»ї та поділ боргів подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вище зазначеним позовом посилаючись на те, що 28 липня 2006 року він уклав шлюб з ОСОБА_2, під час якого вони за 14 000 доларів США отриманих за кредитним договором №КRК0GК00150952, укладеним 05 вересня 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» спільно придбали житлову квартиру АДРЕСА_1. При цьому, на сплату страхових платежів у ПАТ КБ «ПриватБанк» також було отримано 1 525 доларів США. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку із чим з лютого 2011 року вони припинили спільне проживання, як одна сім`я і з цього часу не ведуть спільного домашнього господарства та не мають спільного сімейного бюджету. Він утворив нову сім'ю, в якій ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народився син - ОСОБА_3, через що згідно рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2012 року шлюб укладений з ОСОБА_2 було розірвано. Вказує, що з часу припинення шлюбних відносин з ОСОБА_2, зокрема з лютого 2011 року по 19 березня 2015 року в рахунок виконання кредитних зобов'язань ним було сплачено 10 362,56 доларів США, що еквівалентно 223 934,92 грн. та посилаючись на те, що кредитні зобов'язання несуть як чоловік (позивач), так і дружина (відповідач), вважає необхідним стягнути з відповідача 1/2 частину сплачених на погашення кредиту коштів у розмірі 111 967,46 грн., оскільки дані кошти були сплачені в інтересах їхньої сім`ї. Окрім того, станом на 13 березня 2015 року непогашеною залишилася сума боргу в розмірі 6 540,03 доларів США, що еквівалентно 140 963,35 грн., відповідно також вважає необхідним стягнути 1/2 частину даних коштів. На підставі вищезазначеного просить встановити факт припинення шлюбних відносин із ОСОБА_2 із лютого 2011 року. Визнати кредитний договір, укладений 05 вересня 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до умов якого йому було надано кредит в сумі 14 000 доларів США на придбання нерухомості житлового призначення та в розмірі 1 525 доларів США на сплату страхових платежів договором укладеним в інтересах сім'ї - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Стягнути із ОСОБА_2 на його користь 1/2 частину грошових внесків у сумі 111 967,46 грн., сплачених ним в рахунок виконання кредитних зобов'язань за період із лютого 2011 року по 19 березня 2015 року на погашення кредиту та відсотків за кредитним договором, укладеним 05 вересня 2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» в інтересах сім»ї та 1/2 частину грошових коштів в сумі 70 481,67 грн., які необхідно сплатити станом на 13 березня 2015 року.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ПАТ КБ "ПриватБанк" про встановлення факту припинення шлюбних відносин, визнання договору укладеним в інтересах сім"ї та поділ боргів подружжя - задоволено.

Встановлено факт припинення шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із лютого 2011 року.

Визнано кредитний договір №КRК0GК00150952 від 05 вересня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо отримання кредиту у сумі 14 000 доларів США на придбання нерухомості житлового призначення та в сумі 1 525 доларів США на сплату страхових платежів, договором, укладеним в інтересах сім`ї подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Стягнуто із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1/2 частину суми грошових зобов»язань за кредитним договором № КRК0GК00150952 від 05 вересня 2007 року в сумі 182 449 (сто вісімдесят дві тисячі чотириста сорок дев`ять), 13 грн. з яких 111 967,46 грн. - сплачених позивачем після припинення шлюбних відносин з відповідачем в період з 01 лютого 2011 року по 19 березня 2015 року, 70 481,67 грн. заборгованість за кредитним договором № КRК0GК00150952 від 05 вересня 2007 року станом на 13 березня 2015 року (а.с.238-240).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права та на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.245-247).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом 1 інстанції встановлено, що сторони у період з 28 липня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2012 року (а.с.10, 19). Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З акту, складеного 11 квітня 2014 року вбачається, що з лютого 2011 року ОСОБА_1 не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.26); Відповідно до акту від 11 квітня 2014 року в квартирі АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5 (а.с.27). Згідно акту від 11 квітня 2014 року у період з січня 2008 року по лютий 2011 року в квартирі АДРЕСА_1 мешкали ОСОБА_1 з ОСОБА_2 разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.28).

Відповідно до довідки від 05 березня 2014 року ОСОБА_1 з лютого по травень 2011 року проживав АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.29).

Також встановлено, що в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а саме 05 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № КRК0GК00150952, за яким останній отримав кредит у розмірі 14 000 доларів США, а також кошти у розмірі 1 525 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення до 04 вересня 2017 року. Відповідно до умов кредитного договору, кредит надавався позичальнику з метою придбання нерухомості житлового призначення, а саме предмету іпотеки: трьохкімнатної квартира АДРЕСА_1 (а.с.11-13, 16-18).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право приватної власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 (а.с.23-24).

На підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року, ОСОБА_2 разом із дітьми було вселено до квартири АДРЕСА_1 та встановлений порядок користування вище зазначеною квартирою (а.с. 220-222.). Вказане рішення було виконано, про що свідчить ОСОБА_7 державного виконавця складений 14 червня 2017 року (а.с.223).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та встановлюючи факт припинення шлюбних відносин між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2012 року не було встановлено коли сторони фактично припинили шлюбні відносини, що змусило позивача звернутися до суду з даними позовними вимогами, які є необхідними для встановлення юридичних наслідків по питанню «розподіл боргів подружжя». При цьому з матеріалів справи вбачається, що шлюбні відносини між сторонами було припинено саме з лютого 2011 року, а тому наявні підстави для встановлення зазначеного факту.

Вказані висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права і зроблені з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ст.256 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення) та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. От же встановлення спірного факту підлягає розгляду саме в позовному провадженні.

Звертаючись до суду із позовом про встановлення факту, який має юридичне значення, ОСОБА_1 посилався на те, що за відсутності належного встановлення факту припинення шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із лютого 2011 року, він позбавлений можливості отримати 1/2 частину сплачених коштів в рахунок виконання кредитних зобов"язань.

Отже, зміст вимог направлений на встановлення та підтвердження юридичного факту, який є підставою для отримання 1/2 частини сплачених коштів в рахунок виконання кредитних зобов"язань.

Врахувавши конкретні обставини по справі та виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, а саме, рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2012 року, яке набрало законної сили (а. с. 19), акти та довідки (а.с. а.с 26-29), суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для встановлення факту припинення шлюбних відносин між сторонами з лютого 2011 року.

В частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 70 481, 67 грн., які необхідно сплатити станом на 13 березня 2015 року, як наявну заборгованість, слід зауважити, що задоволення позову в цій частині є безпідставним, оскільки виконання зобов"язання носить періодичний характер та не виконане позивачем перед банком, а тому відсутні підстави для стягнення зазначеної суми на користь відповідача.

Одночасно з цим, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими вимоги в частині визнання кредитного договору №КRК0GК00150952 від 05 вересня 2007 року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», договором, укладеним в інтересах сім`ї подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини суму грошових зобов'язань за кредитним договором № КRК0GК00150952 від 05 вересня 2007 року сплачених позивачем після припинення шлюбних відносин з відповідачем, оскільки вказаний кредитний договір було укладено 05 вересня 2007 року ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2, тобто в інтересах сім'ї, про укладання якого відповідачка не заперечувала, а отримані кредитні кошти використані на купівлю квартири АДРЕСА_1, яка в подальшому була судом визнана спільною сумісною власністю подружжя і при розподілі майна подружжя за кожним зі сторін визнано право власності на 1/2 частину квартири, а так як грошові кошти, які позивачем отримані з метою придбання квартири, він фактично повернув банку у розмірі 111 967,46 грн., то і виконане ним після вирішення судом спору про поділ майна подружжя зобов'язання також є їх спільним в зазначеному розмірі.

Так, відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то цивільні права та обов»язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

У даній справі, судом встановлено, що кошти за укладеним позивачем за час шлюбу кредитним договором, він одержав і використав для придбання квартири, яка визнана об»єктом спільної сумісної власності подружжя, і яка після розірвання шлюбу та при розподілі майна подружжя, залишена судом в їх частковій власності з визначенням за кожним із них права на 1/2 частину квартири без реального її поділу.

У подружжя, крім права спільної сумісної власності на придбану за рахунок кредитних коштів квартиру, внаслідок укладення кредитного договору виникло також і зобов»язання в інтересах сім'ї у вигляді повернення грошової суми, виконання якого подружжя мало б здійснювати як солідарні боржники, так як вказаний договір, укладений позивачем в інтересах сім»ї, створив обов»язок і для відповідача, оскільки квартира набута за кредитні кошти в інтересах сім»ї.

Так як після поділу майна подружжя і визначення частки у спільній сумісній власності, тобто придбаній за отримані за договором позики грошові кошти квартирі, позивач частково виконав зобов»язання обох співвласників набутого за кредитні кошти майна, повернувши кредитору грошові кошти у розмірі 111 967,46 грн., тобто виконавши в зазначеній частині і зобов»язання відповідача, то саме від цієї суми, тобто від 111 967,46 грн., позивач має право на отримання від відповідача 1/2 частину фактично сплаченої суми заборгованості за кредитом,

Однак, з урахуванням моменту звернення позивача з позовом до суду (у травні 2015 року), варто зауважити про помилковість висновку суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення зазначеної суми за весь період, оскільки з матеріалів справи вбачаються підстави для застосування позовної давності, з огляду на наступне.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша статті 254 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позивач 12 травня 2015 року звернувся з вимогами про стягнення коштів сплачених ним в рахунок погашення кредиту по кожному черговому платежу за період з лютого 2011 року - часу припинення шлюбних відносин між сторонами, а отже і початок перебігу позовної давності по кожному періодичному платежу починається з лютого 2011 року.

Відповідач скориставшись правом, наданим їй чинним законодавством, 30 грудня 2015 року звернулася із відповідною заявою про застосування строку позовної давності (а.с.109).

За таких обставин, стягненню підлягає 1/2 частина суми, сплаченої позивачем в рахунок погашення кредитних зобов'язань в межах строку позовної давності, а саме за період з 12 травня 2012 року по 19 березня 2015 року в сумі 97 338 грн. (з урахуванням сплаченої позивачем за вказаний період суми на погашення заборгованості у розмірі 6913, 21 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становм на день ухвалення рішення становить 194676,00 грн.).

Враховуючи вище зазначені вже встановлені фактичні обставини по справі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме:

- рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частини суми грошових зобов'язань за кредитним договором № КRК0GК00150952 від 05 вересня 2007 року - заборгованості станом на 13 березня 2015 року у розмірі 70 481, 67 грн. підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні даних позовних вимог;

- рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частини суми грошових зобов'язань за кредитним договором № КRК0GК00150952 від 05 вересня 2007 року, сплачених позивачем після припинення шлюбних відносин з відповідачем в період з 01 лютого 2011 року по 19 березня 2015 року в сумі 111 967,46 грн. підлягає скасуваню, з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення даних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частину суми, сплаченої позивачем в рахунок погашення кредитних зобов'язань за кредитним договором № КRК0GК00150952 від 05 вересня 2007 року за період з 12 травня 2012 року по 19 березня 2015 року в сумі 97 338 грн., відмовивши у задоволенні цієї вимоги в іншій частині (за період з лютого 2011 року по 12 травня 2012 року);

- рішення суду в іншій частині, яким було задоволено позов слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що попередніми судами не встановлювався факт придбання квартири АДРЕСА_1, саме за кредитні кошти, а також недоведеність факту використання квартири в інтересах сім'ї, апеляційний суд не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, з метою задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Зазначені посилання не заслуговують на увагу, оскільки скаржником в порядку визначеному статтями 10, 60 ЦПК України, в редакції Кодексу, яка діяла на час розгляду справи і ухвалення в ній рішення судом першої інстанції, так і згідно положень ст.ст.12, 81 ЦПК України в редакції цього Кодексу, діючої на час розгляду справи апеляційним судом, не були надані докази на підтвердження факту використання кредитних коштів повністю чи частково не на потреби сім'ї, та використання квартири не в інтересах сім'ї.

Заперечуючи проти дати припинення шлюбних відносин, а саме у лютому 2011 року, відповідачкою також не надано належних та допустимих доказів на спростування встановленого факту.

Доводи апелянта про ненадання нотаріальної згоди на укладання позивачем договору, який потребує нотаріального посвідчення також не знаходять свого підтвердження матеріалами справи та спростовується тим, що майно, передане в іпотеку, визнано спільною сумісною власністю подружжя за позовом саме апелянта, при цьому з позовом про визнання договору недійсним з вищезазначених підстав вона до суду не зверталась.

Отже, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої заперечення та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Ухвалюючи постанову, апеляційний суд, вважає за необхідне, відповідно вимог до ст. 141 ЦПК України, вирішити питання щодо судових витрат по справі пропорційно розміру задоволених вимог, а саме, рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року в частині стягнення судових витрат - скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1078,41 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1186,25 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частини суми грошових зобов'язань за кредитним договором № КRК0GК00150952 від 05 вересня 2007 року - заборгованості станом на 13 березня 2015 року у розмірі 70 481, 67 грн. - скасувати, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні даних позовних вимог.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частини суми грошових зобов'язань за кредитним договором № КRК0GК00150952 від 05 вересня 2007 року, сплачених позивачем після припинення шлюбних відносин з відповідачем в період з 01 лютого 2011 року по 19 березня 2015 року в сумі 111 967,46 грн. - скасувати, з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення даних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) ? частину суми, сплаченої позивачем в рахунок погашення кредитних зобов'язань за кредитним договором № КRК0GК00150952 від 05 вересня 2007 року за період з 12 травня 2012 року по 19 березня 2015 року в сумі 97 338 грн., відмовивши у задоволенні цієї вимоги в іншій частині (за період з лютого 2011 року по 12 травня 2012 року);

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року в частині стягнення судових витрат - скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1078,41 грн.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2017 року в іншій частині - залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в дохід держави судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1186,25 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: