Провадження № 22-ц/790/578/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченко І.О.,

суддів колегії - Карімової Л.В., Хорошевського О.М.

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 року у справі № 646/3390/17 (суддя Теслікова І.І.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем 06 грудня 2008 року зареєстрували шлюб від якого вони мають спільну дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказує, що тривалий час шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені, відповідач не бере участі у веденні спільного господарства, не вносить вклад в сімейний бюджет, дитина залишилася на його утриманні. Позивач зазначає, що з 2013 року відповідач припинила спілкуватися про дитину, як мати, не цікавиться її життя, станом здоров'я, навчання та необхідністю матеріального забезпечення, більш того мати з дитиною взагалі не спілкується. Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, сином не цікавиться, не виховує, не піклується про його фізичний та моральний розвиток, школу не відвідує та в навчанні сина участі не приймає, а тому він вважає, що є всі законні позбавити відповідача батьківських прав.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача, зазначив, що позов є необґрунтованим та безпідставним, просив в задоволенні позову відмовити. Також представником 28 липня 2017 року були надані письмові заперечення в яких зазначено, що в зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_3 не забезпечував сім'ю матеріально відповідач була вимушена у 2015 році виїхати за кордон на заробітки та на протязі усього часу поки була за кордоном надсилала кошти на утримання дитини, на час її відсутності син проживав з позивачем, однак його вихованням займалися бабусі, вказує, що разом з відповідачем та сином декілька раз їздили на відпочинок, а також у відпустки вона приїжджала до дитини та приймала участь у вихованні сина, цікавилася навчанням та здоров'ям, а тому обставини на які посилається позивач не відповідають дійсності, на підтвердження чого надала роздруківки про бронювання квитків, диск з відеозаписами та фотографіями зі спільного відпочинку, копії довідки з банку про рух коштів за період з 26 серпня 2015 року по 16 серпня 2017 року.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явився повідомлявся вчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухвалені судом рішення просив врахувати інтереси малолітнього ОСОБА_6, а також надав висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 щодо малолітнього ОСОБА_6

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що адвокатом позивача через електронну пошту було подано клопотання про відкладення розгляду справи, але суд розглянув справу, чим позбавив позивача можливість подавати докази в обгрунтування його позовних вимог

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що батьками малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 серії, є ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач працює у М'янмарській філії компанії «К'ЮРОЙ Лімітед» на посаді керівника відділу фінансового планування та контролю з 01 вересня 2015 року. Згідно характеристики надої компанією ОСОБА_5 під час неформального спілкування з колегами створила образ турботливої та відповідальної матері, яка постійно розповідає колегам та друзям про свого сина, використала усі відпустки відповідно до трудового контракту, а також взяла відпустку за свій рахунок, щоб провести більше часу зі свої сином.

Згідно довідки наданої керуючим відділенням «Озарянське» АТ «ОТП Банк» в м. Харків, від 16 серпня 2017 року вих. №706-5/44БТ в період з 26 серпня 2015 року по 16 серпня 2017 року з карткового рахунку ОСОБА_5 кошти у розмірі від 1000 дол. США до 5000 дол. США декілька раз отримували за нотаріальних довіреностей №5034 від 27 серпня 2015 року та №3626 від 04 травня 2016 року. Відповідно до витягів про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, вказані довіреності були видані ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3

Згідно до висновку Управління служб у справах дітей Харківської міської Ради від 19.09.2017 року № 525, в інтересах дитини вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_5 відносно її малолітньої сина ОСОБА_6. Також на засідання комісії управління ОСОБА_5 прийшла з сином, з яким було проведено співбесіду та який пояснив, що мама тимчасово працює за кордоном, останні два роки він живе з батьком, однак доглядають його бабусі, які готують їжу, водять до школи та забирають після занять, з батьком він іноді проводить дозвілля. Хлопчик пригадує, що разом з батьком їздив в Республіку М'янма де працює мама. Також вказав, що мама хоча і у від'їзді, однак щодня телефонує за допомогою вайбера та скайпа, запитує про навчання та здоров'я, дає поради, зазначив, що з мамою за останні два роки він неодноразово бачився.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 липня 2017 року зупинено провадження у справі № 641/3364/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів ухилення відповідача від участі у вихованні дитини, що давало б підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено за вимогами ст. 212 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, для задоволення позову.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, як принциповим положенням визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно роз'яснень, які містяться в абз.2 п.18 приведеної вище постанови Пленуму, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків.

Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 З матеріалів справи не вбачається і в ході апеляційного розгляду справи не встановлено доказів, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо ухилення її від виховання сина, умисного і свідомого нехтування своїми обов'язками.

Розглядаючи спір, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів та непогодження з їх оцінкою судом першої інстанції, і на правильність висновків суду не впливають. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що невиконання відповідачем своїх обов'язків шкодить психічному і фізичному здоров'ю дитини, як зазначено в апеляційній скарзі.

Та обставина, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності представника позивача не свідчить про порушення судом норм процесуального права та про ухвалення незаконного рішення.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України, в редакції на час ухвалення судового рішення, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалась представник позивача. Обов'язкова явка сторони для участі у процесі ЦПК України в редакції на час розгляду справи не передбачалась. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що клопотання про відкладення розгляду справи надійшло після розгляду справи та не містило доказів підтверджуючих зайнятість адвоката ОСОБА_9 в іншому судовому засіданні, як було зазначено у клопотанні.

В апеляційній скарзі зазначено, що розгляд справи без участі адвоката позивача позбавило можливості надати відповідні докази в обгрунтування позовних вимог, але вказані докази не були надані і в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, , 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 12 лютого 2018 року.

Головуючий -

Судді:

Повне судове рішення складено 12 лютого 218 року.