Справа № 323/2430/17
№ провадження 2/323/46/18
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

29.01.2018 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Плечищевої О.В., при секретарі Щербині Л.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

12 вересня 2017 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість по кредитним договором у розмірі 6010,48доларів США та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2598,53 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги наступним.

Відповідно до умво Статуту АТ «ОТП Банк» (погодженого Національним Банком України 18.06.2009 року, пеєстровий № 273, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено Голосівською районною у місті Києві державною адміністрацією 30.06.2009 року) Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», згідно з рішенням Загальних Зборів Акціонерів Протокол № 53 від 23.04.2009 року змінив назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (скорочена назва АТ «ОТП Банк»). Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обовязків Закритого акціонерного товаритсва «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником всіх прав та обовязків Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна».

06 липня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»), (далі Банк, Позивач) та гр. ОСОБА_1 (далі Позичальник) укладено кредитний договір № ML-200/511/2006 (надалі кредитний договір).

Позивач здійснив видачу кредитних коштів позичальнику в сумі 19292,00 доларів США (девятнадцять тисяч двісті девяносто дві і 00 центів) доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до п. 1.1 частини № 2 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, що визначений в частині № 1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобовязується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобовязання, як це вказано у цьому договорі.

Згідно з пунктом 3 частини № 1 кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі фіксованої процентної ставки розмірі 11,00%.

Відповідно до п. 1.5.1 частини № 2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок.

Датою остаточного повернення кредиту є 06 липня 2021 року.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Однак всупереч умовам кредитного договору, вищевказані зобовязання позичальник щодо повернення Кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконуються, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків.

Станом на 14.08.2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає:

-6010,48 доларів США сума заборгованості за тілом кредиту, що за курсом НБУ станом на 14.08.2017 року (25,695711 грн./1 долар США) становить 154443,56 гривень;

- 731,30доларів США- сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 06.10.2016 року по 13.08.2017 року, що за курсом НБУ станом на 14.08.2017 року (25,695711 грн./1 долар США) становить 18791,28 гривень;

- 0,0гривень нарахована пеня за неналежне виконанняборгових зобовязаньвідповідно до п. 4.1.1 кредитного договору.

Всього заборгованість відповідача за тілом кредиту, відсотками та пенею на 14.08.2017 року становить 6741,78 (шість тисяч сімсот сорок один долар США 78 центів).

В якості забезпечення наданого кредиту 23 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзен банк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та гр. ОСОБА_2 (надалі відповідач-2) укладено Договір поруки № CGML-200/511/2006 від 06.07.2006 року згідно з якими відповідач-2, зобовязалися відповідати передб банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі таких зобовязань. Відповідно до п. 1.2 вказаних договорів поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

В судове засідання представник позивача не зявися, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення по справі не заперечував, прохає стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати у вигляді судового збору.

Відповідач-1 в судовому засіданні заперечує проти позовних вимог, прохає відмовити в їх задоволенні.

Відповідач -2 в судовому засіданні заперечує проти позовних вимог, прохає відмовити в їх задоволенні.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Також, статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що Акціонерний комерційний банк «Райффайзенбанк Україна» та Відповідач-1 уклали кредитний договір №ML-200/511/2006 від 06.07.2006 року (а.с.9-13), за яким Відповідач-1 отримав кредит у розмірі 19292,00доларів США на термін до 06.07.2021 року, а Відповідач-1 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до договору, повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати позичальником платежів, що зменшуються.

Згідно частини № 2 кредитного договору №ML-200/511/2006 від 06.07.2006 року, всі зміни та доповнення до цього договору повинні бути складені у письмовій формі та підписані сторонами. Такі зміни додаються до цього договору та складають його невідємну частину.

У відповідності до ст.ст. 1054, 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики (кредитного договору) та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

На підтвердження передання відповідачеві-1 грошових коштів, згідно ст. 77 ЦПК України, позивачем суду не було надано видатковий касовий ордер про отримання відповідачем-1 грошових коштів у розмірі 19292,00доларів США від кредитора АКБ «Райффайзенбанк Україна».

Посилання позивача на доказ, а саме ксерокопію дублікату валютного меморіального ордеру № 1 датованого 07 липня 2006 року, що відповідач-1отримав від позивача грошові кошти у розмірі 19292,00 доларів США / 97424,60 грн. за кредитним довором №ML-200/511/2006 від 06.07.2006 року, судом не можуть бути прийняті, так як на час укладання кредитного договору №ML-200/511/2006 від 06.07.2006 року позивач не був стороною за вказаним договором, до того ж зазначений валютний меморіальний ордер № 1 від 07.07.2006 року не підписаний відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено факт отримання грошових коштів за кредитним довором №ML-200/511/2006 від 06.07.2006 року відповідачем-1 саме від позивача, а тому з цих підстав вважає, що вимоги по стягненню з відповідача заборгованості по кредитному договору необґрунтованими.

Так, АКБ «Райффайзенбанк Україна» і ПАТ «ОТП Банк» (ЗАТ «ОТП Банк») це дві різні юридичні особи, а тому юридична особа може припиняти свою діяльність у результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу) або внаслідок ліквідації.

Законом (ст. 107 ЦК України) передбачений порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання та поділу. Кредиторам юридичної особи, що припиняється, надано право вимагати від неї припинення або дострокового виконання зобов'язань, або відшкодування збитків. Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт або розподільний баланс. Передавальний акт складається у разі злиття або приєднання, розподільний баланс - у разі поділу юридичної особи. Ці документи мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, яка припиняється, щодо всіх кредиторів та її боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

З дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи (ч. 1 ст. 111 ЦК України).

Крім того, у відповідності до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч. 1 ст. 1082 ЦК).

Однак, суду не було надано належних та допустимих доказів про отримання від кредитора АКБ «Райффайзенбанк Україна», повідомлення про відступлення права грошової вимоги ПАТ «ОТП Банк» (ЗАТ «ОТП Банк»).

На підставі викладених правових норм, у разі припинення (ліквідації) кредитора (банку), необхідно було укладати договір факторингу, про що повідомляється кредитор.

Зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (ст. 609 ЦК).

Таким чином, позивачем не було надано суду будь-якого договору про відступлення прав.

У відповідності до ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно ст. 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення. Спором визнаються будь-які непорозуміння між субєктами права і достатньою підставою для вступу у процес і набуття правового статусу позивача є субєктивна впевненість, що права особи порушені, оспорені чи невизнані.

Наявність чи відсутність між сторонами правовідносин, суд вирішує під час ухвалення рішення, зокрема, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин (ст. 264 ЦПК).

З огляду на викладені правові норми, позивач це особа, на захист прав та інтересів якої відкрито провадження у справі. З цього випливає, що позовна заява подається для захисту порушених прав, а саме порушення в часі повинно існувати до відкриття провадження у справі.

Таким чином, зважаючи на обставини справи та викладені правові норми, що внаслідок не підтвердження права вимоги ПАТ «ОТП Банк» до відповідачів та договірних відносин між сторонами, а тому права ПАТ «ОТП Банк» не порушені, а ті права що існують і на думку позивача їм належать та порушені, ПАТ «ОТП Банк» не підтверджені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 259, 264-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслдіками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехдніх положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : О.В.Плечищева