Ухвала

01 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 462/3330/17

провадження № 61-46062ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Голови Львівського обласного осередку Всеукраїнської громадської організації «Товариство Українських офіцерів» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 12 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 18 вересня 2018 року в справі за позовом Львівського обласного осередку Всеукраїнської громадської організації «Товариство Українських офіцерів», ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», ОСОБА_5, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Львівський обласний осередок Всеукраїнської громадської організації «Товариство Українських офіцерів», ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулися до суду з указаним позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просили стягнути з Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» (далі - ПАТ «Вектор Банк») та ОСОБА_5 упущену вигоду, зокрема на користь: ОСОБА_3 - у розмірі 3 500 грн; ОСОБА_4 - 100 грн; ОСОБА_1 - 5 200 грн; ОСОБА_2 - 5 тис. грн; моральну шкоду на користь: ОСОБА_3 - у розмірі 3 120 грн; ОСОБА_4 - 100 грн; ОСОБА_1 - 5 115 грн; ОСОБА_2 - 4 985 грн; зобов'язати дирекцію Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк») прийняти на їх користь перекази від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та від Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» та зобов'язати виплатити на їх першу вимогу кошти і безкоштовно, за їх бажанням, письмово інформувати про надходження чи ненадходження таких коштів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 січня 2017 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а 20 лютого 2017 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Вектор Банк» були укладені договори строкового банківського вкладу «Ексклюзив» за № ДФ-2751/3382, № ДФ-2755/3383, № ДФ-2757/3386 та № ДФ-2864/3623 на строк до 23 січня 2018 року, а з ОСОБА_4 - до 20 лютого 2018 року, згідно з якими вони внесли на рахунок ПАТ «Вектор Банк» кошти у розмірі 1 тис. грн під 20,5 та 18,1 процентів річних із зобов'язанням відповідача повернути суму вкладу та виплатити нараховані проценти на умовах та в порядку, які передбачені договорами. Надалі вони поповнювали свої рахунки і сума депозиту збільшилася у ОСОБА_3 до 31 200 грн, у ОСОБА_4 - до 1 тис. грн, у ОСОБА_1 - до 51 150 грн, у ОСОБА_2 - до 49 850 грн. 02 березня 2017 року їм було повідомлено про введення у банку тимчасової адміністрації, після чого вони звернулися до відповідача про повернення вкладів, однак уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ОСОБА_5 заблокувала вказані кошти на рахунках, на вимогу про включення їх до списків кредиторів ПАТ «Вектор Банк» не відреагувала і лише 02 серпня 2017 року ОСОБА_4, а 22 серпня 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 отримали свої вклади. Враховуючи, що кошти повернуті їм з порушенням встановлених законодавством строків (із затримкою на 160 днів), просили стягнути з відповідачів на їх користь упущену вигоду в розмірі процентів за договором, оскільки в період затримки повернення вкладів вони могли розмістити кошти в інших банківських установах і отримати від них дохід у вигляді процентів. Окрім того, протиправними діями відповідачів їм заподіяно моральну шкоду.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 12 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 18 вересня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

17 жовтня 2018 року Голова Львівського обласного осередку Всеукраїнської громадської організації «Товариство Українських офіцерів» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просили скасувати рішення Залізничного районного суду міста Львова від 12 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 18 вересня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2018 року (на час подання касаційної скарги) - 1 762 грн.

Ціна позову в даній справі щодо стягнення упущеної вигоди становить 13 800 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн х 100 = 176 200 грн).

Тобто в указаній частині справа № 462/3330/17 є малозначною в силу вимог закону.

Також предметом позову в цій справі є вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 13 320 грн та зобов'язання прийняти перекази від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та від ПАТ «Вектор Банк», виплатити на першу вимогу кошти і безкоштовно письмово інформувати про надходження чи ненадходження таких коштів. Зазначена справа в цій частині вимог є справою незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Оскільки оскаржувані заявниками судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Також Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Голови Львівського обласного осередку Всеукраїнської громадської організації «Товариство Українських офіцерів» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 12 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 18 вересня 2018 року в справі за позовом Львівського обласного осередку Всеукраїнської громадської організації «Товариство Українських офіцерів», ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк», Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», ОСОБА_5, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук