КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1790/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року місто Київ

справа № 372/2097/17

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Болобана В.Г., повний текст рішення складено 03 травня 2018 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останньої на його користь 187468,25 грн., як відшкодування вартості майна, оскільки воно набуто без достатньої правової підстави.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що між нимта відповідачем 16 серпня 2013 року було укладено договір підряду, на виконання умов якого було виконано комплекс будівельно-монтажних робіт з будівництва бані з його матеріалів на загальну суму 120425 грн., на які згідно умов договору підряду за ним як за підрядником до моменту проведення замовником повного розрахунку зберігається право власності.

Вказував, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, розірвано договір підряду від 16 серпня 2013 року та стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 суму вартості невиконаних робіт в розмірі 120230 грн.

Зазначав, що він звернувся до відповідача з вимогою про повернення вартості належних йому будівельних матеріалів і оплати вартості монтажу, що разом складає 307698,25 гривень та з врахуванням положень ст.601 ЦК України заявив про зарахування зустрічних вимог ОСОБА_2 на суму 120230 грн., тому просив перерахувати на його рахунок 187468,25 грн.

Посилаючись на те, що відповідачем його вимогу проігноровано та вказані кошти не перераховано, він звернувся до суду з позовом.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції не було повідомлено його про розгляд справи на 25 квітня 2018 року, що позбавило його можливості захистити свої права, заявити клопотання про призначення експертизи для визначення ринкової вартості спірної будівлі та порушено принцип змагальності сторін.

Зазначав, що ним до суду першої інстанції було надано всі докази, які підтверджують позовні вимоги, а відповідач, в свою чергу, не надала суду жодного доказу.

Посилався на те, що висновки суду першої інстанції про те, що чинними судовими рішеннями встановлено невиконання в повному обсязі договору підряду не відповідають змісту зазначених судових рішень, в яких зазначено, що договір підряду виконаний не в повному обсязі і при цьому обсяг виконання чи не виконання договору підряду не встановлений.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача ФОП ОСОБА_1, в якому остання проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просила у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

Відповідач у судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Позивач усудове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутності відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2013 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір підряду на будівництво №14/08, згідно з умовами якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання комплексу будівельно-монтажних робіт з будівництва бані, як окремої будівлі на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2

Рішенням Обухівського районного суду Київської області 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2017 року розірвано договір підряду на будівництво №14/08 від 16 серпня 2013 року, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму вартості не виконаних робіт за договором підряду на будівництво №14/08 від 16 серпня 2013 року в сумі 120230 грн.

Вказаними рішеннями встановлено, що умови договору підряду на будівництво №14/08 від 16 серпня 2013 року ФОП ОСОБА_1 виконано не було та кошти внесені замовником повернуті не були.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що у зв'язку з розірванням договору підряду, у відповідача знаходиться належне йому майно, а саме: будівельні матеріали та вартість виконаних монтажних робіт, що були використані на об'єкті будівництва бані на загальну суму 307698,25 грн.

При цьому, позивач на обґрунтування позовних вимог посилався на п.4.6 договору підряду та ст.ст.1212, 1213 ЦК України.

Так, згідно з п.4.6 договору підряду на будівництво №14/08 від 16 серпня 2013 року право власності на будівельні матеріали, використані в процесі будівництва (виконання робіт) за цим договором зберігається за підрядником до моменту проведення замовником повного розрахунку за цим договором.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна iякі не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відповідно до змісту вказаної норми вимоги про повернення безпідставно набутого майна можуть бути пред'явлені власником до особи, яка його утримує або набула його собі.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підтвердження позовних вимог, позивач надав копію специфікації стінових елементів, розбревновку та фотознімки будівлі.

Разом з тим, з даних копій документів не вбачається, що саме позивач ФОП ОСОБА_1 відповідно до проектної документації виконував монтажні роботи по побудові спірної будівлі та що при побудові бані використовувалися будівельні матеріали, які належали саме позивачу та були саме ним придбані. Не надано доказів про вартість придбаних позивачем матеріалів, які були ним використані та не надано розрахунок вартості монтажних робіт, які виконувалися позивачем.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення відповідно до ст.89 ЦПК України оцінив докази, які були надані позивачем з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України про їх належність та допустимість, а відтак доводи апеляційної скарги про те, що позивачем було надано всі докази на підтвердження позовних вимог спростовуються вищевикладеним.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, так як позивачемне доведено належними та допустимими доказами існування підстав для стягнення з відповідача на його користь суми в розмірі 307698,25 грн. та про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.601 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було повідомлено позивача про розгляд справи на 25 квітня 2018 року, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 про розгляд справи на 25 квітня 2018 року повідомлявся шляхом направлення йому SMS-повідомлення, яке останньому було доставлено 17 квітня 2018 року, що підтверджується довідкою про доставку SMSвід 17 квітня 2018 року (а.с.129).

Доводи апелянта про те, що він під час розгляду справи повідомляв суд першої інстанції про намір заявити клопотання про призначення експертизи для визначення ринкової вартості оспорюваної будівлі, але був позбавлений можливості заявити зазначене клопотання, оскільки суд не повідомив його про дату судового засідання на 25 квітня 2018 року, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи представник позивача неодноразово, а саме: 02 листопада 2017 року, 30 листопада 2017 року, 08 лютого 2018 року, 15 березня 2018 року був присутній у судових засіданнях, а відтак мав можливі заявити вказане клопотання.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться лише до переоцінки доказів, яким суд надав відповідну правову оцінку.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судова колегія приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: