УХВАЛА

05 лютого 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тимощука О.Я.,

при секретарі Григорчук В.М.,

за участю державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1,

представника боржника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне подання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням, погодженим з в.о. начальника Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння ОСОБА_3.

Своє подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Рівненському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області знаходиться виконавче провадження № 51150649 з примусового виконання виконавчого листа № 569/16521/14-ц виданого Рівненським міським судом Рівненської області 02.04.2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь КС «Довіра» заборгованості в сумі 46 530,72 грн. за кредитним договором та договором поруки, судових витрат в розмірі 465,31 грн., а всього 46 996,03 грн.

Відповідно до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 23.05.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 23.05.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб боржників, які отримують пенсію інформація не знайдена.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами інформація не знайдена.

Згідно відповіді ДПС України на запит про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, про джерела отримання доходів за боржником не зареєстровано відкритих рахунків у банківських установах, а також відсутня інформація про джерела доходів.

Згідно повідомлення Відділу управління превентивної діяльності ГУ НП в Рівненській області за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта за боржником зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності 35/100 квартири № 121 у м. Рівне, вул. Макарова, 2.

Згідно актів від 01.02.2017 року та 12.07.2017 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою опису майна належного боржнику, проте нікого застати за вказаною адресою не вдалося.

На неодноразові виклики державного виконавця боржник з»являвся у Відділ ДВС та надавав копії квитанцій про часткове погашення заборгованості на користь КС «Довіра».

Заборгованість погашено ОСОБА_3 в сумі 1 366,03 грн. Станом на 20.10.2017 року залишок боргу по виконавчому листі № 569/16521/14-ц виданого Рівненським міським судом Рівненської області 02.04.2015 року становить 45 600 грн.

Боржником по виконавчому документу зобов»язання покладені на нього судовим рішення не виконано в повному обсязі.

В судовому засіданні представник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 подання підтримала, просить суд його задоволити.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення подання, крім того, надав суду копії квитанцій для долучення до матеріалів справи, які підтверджують систематичне перерахування коштів ОСОБА_3 на рахунок кредитної спілки «Довіра» в рахунок погашення боргу.

Заслухавши думку державного виконавця та представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2, дослідивши матеріали подання, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Рівненського міського ВДВС ГТУЮ у Рівненській області перебуває виконавче провадження №51150649 з примусового виконання виконавчого листа №569/16521/14-ц виданого 02.04.2015 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь КС «Довіра» заборгованості в сумі 46 530,72 грн. за кредитним договором та договором поруки, судових витрат в розмірі 465,31 грн., а всього 46 996,03 грн.

23.05.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка як зазначено виконавцем направлена боржникам, проте матеріали подання не містять відомостей про отримання постанови боржниками.

Постановою державного виконавця від 23.05.2016 року накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян.

Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним.

Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла боржника виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не надає державному виконавцю право на звернення до суду з вказаним поданням.

При вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника суд має переконатися, що боржник дійсно перешкоджає виконанню рішення суду, що унеможливлює його примусове виконання, чим порушує права стягувача.

Державним виконавцем не надано достатніх доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню державному виконавцю у примусовому виконанні рішення суду.

Крім того, оскільки 35/100 частини квартири АДРЕСА_2 не визначені в натурі суд вважає, що подання про примусове проникнення до житла, є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки примусове проникнення до житла боржника буде порушувати гарантовані Конституцією права щодо недоторканності житла інших співвласників квартири АДРЕСА_2.

В матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджає вільному доступу державного виконавця до належного йому житла.

Додані до подання акти державного виконавця від 01.02.2017 року та 12.07.2017 року про те, що вона не змогла потрапити до житлової квартири боржника та вимоги державного виконавця, не є належними доказами перешкоджання ним державному виконавцю вільному доступу до його житлового приміщення.

Із доданих до подання актів не вбачається часу проведення виконавчих дій, які могли проводитись у час перебування боржника на роботі, лікуванні, у відпустці, тому вказаний акти не можуть вважатися належними і допустимими доказами для надання дозволу на примусове проникнення в житло боржника.

Крім того, фіксування державним виконавцем в акті того факту, що двері до квартирі зачинені, не дають підстав вважати, що йому чинились перешкоди для проникнення в приміщення.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, однак як вбачається з подання, боржник виявляє зацікавленість у виконанні рішення суду та здійснює систематичне перерахування коштів на рахунок КС «Довіра» в рахунок погашення боргу, що підтверджується наявними в матеріалах подання та долученими в судовому засіданні представником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_2 копіями квитанцій.

За таких обставин та з огляду на відсутність належних доказів щодо перешкоджання боржником вільному доступу до його житлового приміщення у державного виконавця, зважаючи також на те, що проникнення до житла є крайньою мірою, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 7, 10, 11-13, 258-260, 263, 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 про примусове проникнення у квартиру АДРЕСА_2 для опису та арешту майна належного ОСОБА_3 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_7