Справа № 712/9832/17
Провадження № 2/712/159/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги за спожиту теплову енергію. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та користуються послугами з постачання теплової енергії, проте не сплачують грошові кошти за отримані послуги, у звязку з чим, за період з січня 2010 року по серпень 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 15 730 грн. 43 коп. Просили суд позов задовольнити, стягнути з боржників заборгованість у розмірі 13865,50 грн. 3 % річних у розмірі 316, 06 грн., інфляційні витрати у розмірі 1548, 87 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600, 00 грн.

Представник позивача Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задоволити. Вказував на те, що 27.08.2015 року Соснівським районним судом м.Черкаси за заявою КПТМ «Черкастеплокомуненерго» був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 27.07.2016 року вказаний наказ був скасований судом, вказував, що строк позовної давності не пропущений зважаючи на те, що позивач реалізував своє право на звернення до суду у 2015 році.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином та своєчасно.

В судовому засіданні ОСОБА_1, яка також є представником за довіреністю ОСОБА_2 заперечувала проти позовних вимог. Просила застосувати позовну давність, до вимог за період з 2010-2014 року в сумі 12185,93 грн., та врахувати, що з пенсії на користь позивача було утримано більше 1000 грн. У задоволенні позову просила відмовити.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, одного з відповідачів, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 користуються послугами з централізованого опалення та згідно відомостей стану особового рахунку по оплаті за централізоване опалення за період січень 2010 року серпень 2017 року мають заборгованість у розмірі у розмірі 13865,50 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил).

Відповідно до вимог статті 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з положеннями статті 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно статті 162 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки визначені угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог пункту 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.05 року №630, споживач зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно з положеннями статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідачі не виконують покладені на них обовязки щодо своєчасного розрахунку за спожиту електроенергію, тому сума заборгованості перед позивачем, підлягає стягненню з відповідачів.

У зв'язку з тим, що відповідачі не сплачували суму заборгованості за вказаний період, позивачем здійснено індексацію боргу та нараховані 3 % річних у розмірі 316, 06 грн., інфляційні витрати у розмірі 1548, 87 грн. та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

З приводу строку позовної давності та його застосування у даній справі суд зазначає наступне.

Згідно відомостей стану особового рахунку по оплаті за централізоване опалення по квартирі АДРЕСА_2 за період січень 2010 року серпень 2017 року утворилася заборгованість у розмірі у розмірі 13865,50 грн.

Так, 27.08.2015 року Соснівським районним судом м.Черкаси за заявою КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» видано судовий наказ.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.07.2016 року заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування судового наказу від 27.08.2015 року задоволено: скасовано судовий наказ по справі №712/8771/15 за заявою КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за період з 01.02.2012 року по 01.03.2015 року в сумі 12 752,73 грн. та судовий збір в сумі 121,80 грн.

Із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося 03.08.2017 року, ставлячи питання про стягнення заборгованості за період з січня 2010 по серпень 2017 року.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3 статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, пятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 Цивільного кодексу України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 264 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності (правова позиція, висловлена у Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14).

КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» зверталось до суду у 2015 році та Соснівським районним судом м.Черкаси видано судовий наказ по справі №712/8771/15 за період з 01.02.2012 року по 01.03.2015 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 27.07.2016 року вищезазначений судовий наказ скасовано.

Таким чином, з 27.07.2016 року перебіг строку позовної давності починається заново та час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується.

Враховуючи, що загальний строк позовної давності встановлений у три роки, та представником відповідача заявлено вимогу про його застосування, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за період з лютого 2012 по лютий 2015 року в сумі 7370,00 16 грн. підлягає до задоволення, як така, що заявлена в межах строку позовної давності, оскільки він був перерваний поданням заяви про видачу судового наказу.

Разом із тим, не підлягає стягненню заборгованість за період з лютого 2010 року по січень 2012 року, оскільки матеріали справи не містять доказів про переривання строку давності у вказаний період.

Доводи відповідачки щодо невірного обрахунку заборгованості у вказаний період, у звязку із утриманням боргу на користь позивача з її пенсії, не знайшли підтвердження в судовому засіданні, оскільки такі утримання згідно повідомлення УПФУ в м.Черкасах Черкаської області проводились у 2016 році, який не входить до періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство у відповідності до статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство у відповідності до статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення ч.2 ст.78 ЦПК України визначають, що обставинами справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи № 712/9832/17, під час розгляду справи позивач поніс судові витрати в сумі 1600,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 939, 20 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за централізоване опалення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 259, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 525 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 9235,09 грн. та судовий збір в розмірі 939,20 грн., а всього 10 174,29 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Є. Троян