Справа № 462/1499/17 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/783/5336/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 липня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

В березні 2017 року ПАТ «Приватбанк» звернувся до суд з позовом, у якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість у розмірі 7055,47 дол. США, що за курсом 27,02 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.02.2017 року складає 190 638,80 грн. станом на 21.02.2017 року за кредитним договором № 221818-CRED від 15.04.2008 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 15.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 221818-CRED, за умовами якого банк зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 10000 дол. США на термін до 14.04.2010 року, а ОСОБА_3 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та у порядку, що встановлені кредитним договором. Позивач виконав свої зобовязання, надавши позичальнику кредит у вказаному розмірі. Відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання порушив, а саме не здійснював погашення заборгованості. В забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, зокрема, ОСОБА_3 не сплатив кредит, а ОСОБА_4 як поручитель, не забезпечила погашення такого, тому позивач просив суд стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова 03 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржив представник ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_6

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи. Вказує, що в даному випадку правовідносини між сторонами не припинилися, що не позбавляє банк права нараховувати заборгованість згідно договору та отримання таких сум. Звертає увагу, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, зобов'язання залишилося невиконаним, а тому проценти підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності по кожному платежу. Вважає, що оскільки припинення дії кредитного договору судом першої інстанції не встановлено, а тому такий є дійсним та підлягає виконанню.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Витрати по справі покласти на відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 на їх заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 221818-CRED.

За умовами даного договору банк зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 10000 (десять тисяч) дол. США на термін до 14.04.2010 року, а ОСОБА_3 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та у порядку, встановлених кредитним договором.

За користування кредитними коштами сплачуються проценти у розмірі 24% річних . При порушенні боржником зобовязань, останній сплачує банку за кожний випадок штраф у розмірі 2% від суми кредиту. Відповідно до договору поруки від 15.04.2008 року, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору, відповідачі відповідають перед банком як солідарні боржники.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи №2-1493/10, 20.10.2009 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_7 звернувся до Залізничного районного суду м.Львова із позовом, у якому просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 221818-cred від 15.04.2008 року в сумі 8 001 дол. США 85 центів та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного між банком та відповідачем кредитного договору від 15.04.2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 10 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% з кінцевим терміном повернення 14.04.2010 року. Зобовязання за вказаним договором забезпечено договором поруки № 1 від 15.04.2008 року, укладений з поручителем ОСОБА_4 Проте взятих на себе зобов'язань перед банком відповідачі не виконують, а тому просив стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 8 001 дол. США 85 центів.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.11.2010 року з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто солідарно 8001, 85 доларів США за кредитним договором № 221818-cred від 15.04.2008 року, а саме: 7 375,07 дол. США заборгованість по кредиту; 215,01 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 32,26 дол. США штраф; 379,50 дол. США штраф.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31.10.2011 року дане рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.11.2010 року залишено без змін, та таке набрало законної сили (справа №2-1493/10, а.с.77-79).

25.01.2012 року представником ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_8 було отримано виконавчий лист у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованість за кредитним договором (справа №2-1493/10, а.с.86).

Як вбачається із змісту постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.09.2012 року ВП № 32524044, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/1493/2010 виданого 20.01.2011 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 8001, 85 доларів США боргу закінчено у звязку із сплатою боржником в повному обсязі та перерахуванням стягувану на його рахунок згідно платіжного доручення №879 від 21.09.2012 року (справа №2-1493/10, а.с.88).

Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки сума боргу за кредитним договором № 221818-cred від 15.04.2008 року вже сплачена відповідачами за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.11.2010 року в повному обсязі, а тому позовні вимоги про стягнення 7055,47 дол. США заборгованості за кредитним договором (тіла кредиту) є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, зобов'язання залишилося невиконаним, а тому проценти підлягають стягненню з відповідача є безпідставними, голослівними та такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»- залишити без задоволення, рішення Залізничного районного суду м. Львова 03 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18.01.2018 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_9