Справа №: 671/1853/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

з участю секретаря судового засідання Щербініної І.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення вартості витрат на ремонтно-будівельні роботи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 (в ході розгляду справи уточнено, що вірним є прізвище «Черноморець»), в якому просила стягнути з останньої вартість витрат на ремонтно-будівельні роботи, проведені у належній відповідачу 25/100 частці в будинку № 2 по вул. Короленка в м. Волочиську Хмельницької області, в сумі 162385 грн. 00 коп., що складається з вартості будівельних матеріалів 112385 грн. 00 коп. та вартості будівельних робіт 50000 грн.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 02 серпня 1996 року вона на прохання тітки (по матері) ОСОБА_3 переїхала з Казахстану в м. Волочиськ доглядати свою хвору бабусю ОСОБА_5 (матір ОСОБА_3І.). ОСОБА_5 на праві власності належала зазначена частина будинку.

Як зазначено в позові, на той момент ОСОБА_5 проживала у будинку сама, а її донька- Черноморець В.І. проживала окремо у своїй квартирі АДРЕСА_1.

Зі слів позивача, вона погодилась переїхати в м. Волочиськ з огляду на те, що її матір (донька ОСОБА_5В.) залишилась проживати у Казахстані, а інша донька ОСОБА_5- ОСОБА_3 уже з 1995 року була інвалідом 2 групи довічно, тому не могла доглядати хвору матір.

Як вказує позивач, вона з 14 серпня 1996 року по даний час зареєстрована та проживає у вищевказаному будинку, разом з нею зареєстровані та проживають її чоловік та донька.

28 вересня 1996 року ОСОБА_5 померла, та право власності на 25/100 будинку за заповітом перейшло до ОСОБА_3, яка надала згоду позивачу на проживання її та її сімї у будинку.

Зі слів позивача, сторони перебували між собою у гарних стосунках та ОСОБА_3, яка з 1996 року ніколи не проживала у спірному будинку, пообіцяла ОСОБА_1, що будинок перейде до неї в порядку спадкування за заповітом.

Як зазначено в позові, будинок знаходився в аварійному стані та потребував значного ремонту, робити який, зі слів позивача, відповідач дозволила ОСОБА_1 та її сімї, посилаючись на те, що будинок буде належати позивачу. Ніяких дій проти цього ОСОБА_3 не вчиняла та не висловлювалась проти проведення ремонту.

Таким чином, як вказує ОСОБА_1, нею було здійснено суттєві ремонтно-будівельні роботи, проведені комунікації тощо, загальна вартість яких становить вказану вище суму, яку вона і просила стягнути з відповідача.

В подальшому позивач збільшила позовні вимоги до 241240 грн. 00 коп., подавши про це відповідну заяву, посилаючись на висновок експерта від 01 березня 2018 року № 09/18, яким було встановлено вартість проведених робіт, та просила стягнути судові витрати у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги з викладених у позові підстав, зазначивши, що позивач звернулась до суду у звязку з тим, що ОСОБА_3, в свою чергу, звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 та її сімї про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення.

Відповідач в судове засідання не зявилась, подавши суду заяву з проханням справу слухати у її відсутності, проти позову заперечила, зазначивши, що згоду на проведення ремонту не надавала.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (кожен окремо) в суді підтвердили той факт, що з 1996 року ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, куди вона переїхала з Казахстану доглядати за хворою бабусею- Курською М.В. (матірю ОСОБА_3І.) та після смерті останньої залишилась проживати у її будинку (з дозволу ОСОБА_3І.), де згодом разом із своєю сімєю зробила ремонт, оскільки стан будинку та подвіря потребував цього. Підтвердили, що до 2017 року у сторін були хороші взаємовідносини та ОСОБА_3 з 1996 року за вказаною адресою не проживала та не виявляла бажання там проживати. Вказали, що ремонтні роботи проводились відкрито і ОСОБА_3 проти цього не заперечувала.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Судом встановлено, що власником 25/100 частки будинку № 2 по вул. Короленка в м. Волочиську Хмельницької області є відповідач у справі, зазначену частку вона успадкувала після смерті своєї матері- Курської М.В., яка померла 28 вересня 1996 року, що підтверджується даними спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 та не заперечується сторонами.

За вказаною адресою відповідач з 1996 року не проживає, що також не заперечується сторонами у справі та підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

За життя ОСОБА_5 її онука та племінниця відповідача- Мацишина І.В. вселилась у будинок № 2 по вул. Короленка в м. Волочиську та була зареєстрована у ньому 14 серпня 1996 року.

До смерті ОСОБА_5 ОСОБА_1 доглядала за нею та проживала разом з нею, що підтвердили в судовому засіданні свідки.

ОСОБА_8 (чоловік ОСОБА_1В.) проживає у вказаному будинку та зареєстрований у ньому з 02 квітня 2005 року, а ОСОБА_12 (донька ОСОБА_1 та ОСОБА_8В.) зареєстрована з 10 жовтня 2014 року.

В період проживання ОСОБА_1 та її сімї за цією адресою позивачем було здійснено ремонтно-будівельні роботи у вказаному будинку, що підтверджується показаннями свідків в судовому засіданні, даними долучених до матеріалів справи накладних та чеків щодо понесених витрат, а також даними висновку експерта від 01 березня 2018 року № 09/18.

Так, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 01 березня 2018 року № 09/18, кошторисна вартість витрат на час проведення експертизи, понесених ОСОБА_1 на ремонтно-будівельні роботи та поліпшення у 25/100 частці будинку № 2, належних до неї господарських спорудах (гараж, хлів), паркану, прилеглої території (включаючи матеріали та виконані роботи) по вул. Короленка у м. Волочиську Хмельницької області становить 241240 грн.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з того, що позивачем (з урахуванням посилання у позові на ст. ст. 1212, 1213 ЦК України) не доведено, що ОСОБА_3 безпідставно набула майно, про відшкодування вартості якого просить позивач, адже вказаним будинком, в якому були проведені ремонтно-будівельні роботи, на законних підставах користується саме позивач та її сімя.

Крім цього, відсутні докази того, що між сторонами існували якісь домовленості чи договір про проведення ремонтно-будівельних робіт і що оплату таких робіт здійснить саме ОСОБА_3, а той факт, що остання не заперечувала проти здійснення таких робіт, не свідчить про існування конкретних домовленостей чи договору (з певними умовами щодо проведення та оплати ремонтних робіт), а також про те, що ОСОБА_3 безпідставно набула майно, яке підлягає поверненню; і сам по собі факт, що відповідач не заперечувала проти проведення ремонту, не може слугувати підставою для стягнення з неї суми понесених ОСОБА_1 витрат на ремонтно-будівельні роботи.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладені вище обставини у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено того, що ОСОБА_3 безпідставно набула майно, про відшкодування якого (у вигляді відшкодування вартості ремонтно-будівельних робіт) просить позивач, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

З урахуванням відмови у задоволенні позову, слід скасувати заходи його забезпечення, вжиті ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 15 серпня 2018 року, якою накладено арешт на 25/100 частин домоволодіння по вул. Короленка, 2 в м. Волочиську Хмельницької області.

Керуючись ст. ст. 2, 15, 16, 1212, 1213 ЦК України; ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення вартості витрат на ремонтно-будівельні роботи відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 15 серпня 2018 року, якою накладено арешт на 25/100 частин домоволодіння по вул. Короленка, 2 в м. Волочиську Хмельницької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:ОСОБА_1 (31200, АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1)
Відповідач:ОСОБА_3 (31200, АДРЕСА_3; паспорт серії НА № 275900)

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Суддя О.М. Бабій