КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/523/17
Провадження №2/319/78/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Горбачов Ю.М.,

при секретарі судового засідання Сіляєвої Н.І.,

за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

До Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В своїй заяві позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором у сумі 32552,26 гривень .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначалося, що 28.11.2006 року між Приватбанком (далі - ОСОБА_2) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання не виконав, у звязку з чим має заборгованість за кредитом станом на 31 березня 2017 року в сумі 32552,26 гривень, з них: 4813,97 гривень-заборгованість за кредитом; 25511,99 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 200 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 1526,30 гривень - штраф (відсоткова складова).

У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не зявився, просив суд розглянути справу за відсутністю представника банку, вказуючи на те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не зявився.

Представник відповідача ОСОБА_3, діючий за довіреністю, надав заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі,проти позовних вимог заперечує повністю.

Враховуючи наведене, а також положеня ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності учасників справи.

За відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши наявні в них докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України,учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

28.11.2006 року між ПриватБанком та відповідачем ОСОБА_1, було укладено кредитний договір згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання баніквських послуг, клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами та правилами надання банківських послуг" та "ОСОБА_4 банку", складають між ним та банком договрі, що підтверджується відповідним підписом в анкеті-заяві.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи банку", які викладені на банківському сайті , згідно яких обслуговується відповідач.

Своєю заявою відповідач підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ"КБ"ПриватБанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України - якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась.

Відповідно до стст.526,1054 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається та позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використовування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором .

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобов"язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту ( п.1.1.2.7 Умов) .

Згідно п.2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав грошові кошти відповідачу, а останній отримав вказані кошти.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.525, ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Враховуючи отримання відповідачем кредитної картки, проведення з нею операцій, нездійснення щомісячних платежів в обумовленому сторонами розмірі, залишок кредиту в розмірі 4813,97 грн., ця сума підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірі , що передбачено договором.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.598, 599 ЦК України, зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п.1.1.7.12 умов, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий період (а.с.21).

В матеріалах справи відсутня заява відповідача, якою вона інформує банк про припинення дії договору, заперечень стосовно вимог позивача відповідач на час розгляду справи не надала.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України,учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про стягнення 25511,99 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку та як зазначено в позовній заяві базова відсоткова ставка, яка нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік, становила 36,0% річних.

Проте суд не погоджується з розміром нарахованих процентів, оскільки сума 25511,99 гривень утворилася станом на 31 березня 2017 року з процентною ставкою 43,20%.

Позивач в розрахунку заборгованості зазначає, що розмір процентів було змінено Банком.

Відповідно до ч. 3. ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України суд вважає, що заборгованість за процентами необхідно здійснювати виходячи із ставки в розмірі саме 36,00% на рік.

Також суд зазначає, що позивачем не надано належних доказів щодо зміни процентної ставки (наказів, рішень органів управління, уповноважених на встановлення процентної ставки, тощо) та належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки.

Враховуючи ненадання позивачем ОСОБА_4, що діяли на момент укладання договору, суд позбавлений можливості перевірити, чи встановлений зазначеними ОСОБА_4 підвищена процентна ставка, та застосувати її під час перевірки розрахунку заборгованості.

Заявою, що підписана відповідачем 28.11.2006, умови оплати процентів по підвищеній процентній ставці або додаткової комісії, не передбачені.

За розрахунком суду, розмір процентів, що підлягає стягненню, становить 4496,52 грн. При визначенні цієї суми судом враховано, що згідно наданого позивачем розрахунку остаточна заборгованість за кредитом в розмірі 4813,97 грн. утворилася 31.12.2014. Також на цю дату розмір вже нарахованих процентів складав 539,44 грн.

Подальший розрахунок процентів, що підлягають стягненню здійснений за період з 31.12.2014 по 31.03.2017 ( 822 дні) за процентною ставкою саме 36 % річних та становить 3957,08 грн. До цієї суми додана сума раніше нарахованих процентів 539,44 грн.

Вирішуючи питання про стягнення 200 грн. заборгованості за пенею та комісією та штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1526,30 грн. (процентна складова), суд виходить з наступного.

За статтею 539 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року Верховний Суд України дійшов наступного висновку:

«За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності з одне й те саме порушення».

Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, позивачем не надано Тарифи, що діяли на дату укладення договору, тому суд позбавлений можливості встановити розмір пені, встановленої договором, а також ту обставину, чи було передбачено ОСОБА_4, а відповідно і договором розмір пені, що підлягає стягненню в разі порушення умов договору.

За таких умов, вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають.

Згідно п.2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову.

Враховуючи наведене в ст. 539 ЦК України визначення штрафу, суд вважає, що стягненню підлягає штраф у розмірі 500 грн., а також штраф у розмірі 5% від суми заборгованості (тіло кредиту та проценти), встановленої судом, що складає 465,52 грн. Загальний розмір штрафу, що підлягає стягненню на користь позивача, відповідно становить 965,52 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 10276,01 гривень, яка складається з наступного:

-4813,97- грн. заборгованості за кредитом;

-4496,52 -грн. процентів за користування кредитом;

-965,52 -грн. штрафів.

Оскільки позовні вимоги ПАТ"КБ"ПриватБанк" щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 505,12 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,530,625,1054 ЦК України, ст.ст. 12,76,77,81,83,141,211,223,247,258, 259, 265,268,273,280-283 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, серія паспорту СВ № 479345, виданого 30.11.2001 року Куйбишевським РВ УМВС України в Запорізькій області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою:вул. Польова, 20,смт. Комиш-Зоря, Більмацького району Запорізької області, 71030, на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код 14360570, розрахунковий рахунок № 3111 у ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО банку 305299) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 10276 (десять тисяч двісті сімдесят шість) гривень 01 копійка та суму судового збору в розмірі 505 ( пятсот пять ) гривень 12 копійок, а всього 10781 (десять тисяч сімсот вісімдесят одна ) гривня 13 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Ю.М.Горбачов