АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 525/820/17 Номер провадження 22-ц/786/174/18Головуючий у 1-й інстанції Хоролець В. В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дряниці Ю.В.

Суддів: Кривчун Т.О., Бондаревська С.М.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.

за участю: представника третьої особи Будкіна С.В., позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи Якимівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, відділ у Великобагачанському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та визнання права користування, яке не визнається, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи Якимівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, відділ у Великобагачанському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просив заборонити ОСОБА_5 використовувати земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні ОСОБА_3, розташована на території Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні вказаною земельною ділянкою, а також визнати за ним, ОСОБА_3 право постійного користування спірною земельною ділянкою, площею 47,0 га відповідно до рішення 10 сесії 21 скликання від 16.10.1992 року Якимівської сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнано за ОСОБА_3 право постійного користування земельною ділянкою, що розташована на території Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, площею 47,0 га відповідно до рішення 10 сесії 21 скликання від 16.10.1992 року Якимівської сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржив представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в частині задоволення позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_3 право постійного користування земельною ділянкою.

При цьому апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити з підстав, визначених в ст. 375 ЦПК України.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_3 згідно рішення 10 сесії 21 скликання Якимівської сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 16 жовтня 1992 року надано земельну ділянку в довічне успадковане володіння для ведення селянського (фермерського) господарства в розмірі 45,2 га .

В 1993 році Полтавським філіалом Інституту землеустрою (правонаступником якого є Державне підприємство «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було розроблено Технічний звіт про встановлення в натурі меж відведених ділянок громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для ведення селянських (фермерських) господарств із земель запису Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.

Як вбачається з пояснювальної записки до даного Технічного звіту, ОСОБА_3, зокрема, було відведено земельну ділянку площею 47,0 (ріллі 45,2 га, лісосмуг 1,8 га), при цьому, збільшення площі викликане тим, що в площі відведення включені площі лісосмуг, які розміщені по межі з землями колгоспу імені Леніна та «Комунар» Великобагачанського району Полтавської області; вказується, що були встановлені відповідні межові знаки, після встановлення в натурі меж відведених земельних ділянок були внесені відповідні зміни в планово-картографічні матеріали та земельно-облікові документи; при цьому, по матеріалах польових вимірів громадянам виготовлені Державні акти на право користування землею.

Як слідує зі змісту листа Державного підприємства «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» №01-17/937 від 10.05.2017 року, Технічний звіт про встановлення в натурі меж відведеної земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу Якимівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області був виготовлений на підставі рішення 10 сесії 21 скликання від 16.10.1992 року Якимівської сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області площею 45,2 га. Державний акт на право постійного користування для ведення селянського (фермерського) господарства в розмірі 47,0 га ріллі був виготовлений і переданий на державну реєстрацію у Великобагачанський район Полтавської області.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання за ним права постійного користування земельною ділянкою, місцевий суд прийшов до висновку про те, що право постійного користування спірною земельною ділянкою у останнього виникло після встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, який посвідчує це право. При цьому, місцевий суд посилається на те, що у положеннях Земельного кодексу України (1990 р.) відсутнє посилання на державну реєстрацію відповідного акту.

Крім того, місцевий суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 був виготовлений і виданий Державний акт на право постійного користування спірною земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі рішення 10 сесії 21 скликання Якимівської сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 16.10.1992 року, який в даний час ним втрачений, при цьому, внаслідок втрати ним вищевказаного державного акту саме право постійного користування цією земельною ділянкою не припиняється.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, а саме вказує, що позивачем не доведено факту державної реєстрації Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, ставить під сумнів факт заповнення такого Державного акту, та посилаючись на положення ст. 125 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) вказує, що за відсутності державної реєстрації у позивача не виникло право постійного користування земельною ділянкою.

Колегія суддів не бере до уваги зазначені доводи за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З апеляційної скарги слідує, що апелянтом на підтвердження доводів відсутності у позивача права постійного користування земельною ділянкою, та заперечень факту заповнення Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою не надано жодного належного та допустимого доказу.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу Української РСР ( в редакції 1990 року, що діяла на час передачі позивачу земельної ділянки у користування) право володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Отже, з наведеного слідує, що на час передачі ОСОБА_3 у постійне користування земельної ділянки право користування у останнього виникло після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доводів, яким судом надана вірна правова оцінка.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: підпис Ю.В. Дряниця

Судді: підпис Т.О. Кривчун

підпис С.М. Бондаревська

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В. Дряниця