Справа № 559/2171/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року рокуДубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря Остапчук О.В.,

представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дубно цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування вимог позивачі посилаються на те, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Центральна, 79, с. Довге Поле, Дубенського району, Рівненської області на підставі договору купівлі-продажу № 154 від 23.10.1986, посвідченого головою виконкому Семидубської сільської ради народних депутатів, та зареєстрованого в Державному комунальному малому підприємстві «Архітектор» за №196-196 від 30.01.2003. В будинку крім неї зареєстровані та проживають ще четверо членів сім'ї, а саме: дочка ОСОБА_3 та її троє дітей: Тимошук (дівоче прізвище ОСОБА_3) Ірина, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також співмешканець її дочки - відповідач ОСОБА_4. Близько 9 років тому ОСОБА_3 почала проживати з ОСОБА_4, від якого завагітніла та згодом народила дочку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вже через місяць спільного проживання між ними почалися постійні сварки та конфлікти, в яких відповідач проявляв агресію та здійснював моральний тиск не тільки щодо ОСОБА_3, а й до усіх інших членів сім»ї. Основною причиною неадекватної поведінки відповідача стало його зловживання спиртними напоями, та як з»ясувалось згодом, він перебував на обліку в психлікарні. ОСОБА_3 неодноразово зверталась до правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів щодо припинення насильства в сім»ї та хуліганства з боку відповідача, та притягнення останнього до відповідальності. Проте, відповідач своєї поведінки не міняє. Більше року ОСОБА_3 з відповідачем не підтримує жодних відносин, не веде спільне господарство. На неодноразові прохання та вимоги покинути будинок відповідач відмовляється, погрожує та вчиняє насильство щодо спільної дочки та старших дітей позивачки. Все це негативно впливає на їх психологічний стан. У зв»язку з цим, змушені звернутись до суду.

Позивачка ОСОБА_2, згідно поданої заяви просить провести розгляд справи без її участі, просить позовну заяву задовольнити (а.с. 33).

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, показала, що з відповідачем проживала однією сім»єю, народила доньку. Зареєстрували відповідача у будинку для того, щоб він влаштувався на роботу. Проте, він почав агресивно себе поводити, дебоширити, ображати усіх членів сім»ї. Прожила з відповідачем однією сім»єю приблизно рік-півтора, після того не живе з ним як із співмешканцем, спільного господарства не веде, але будинок матері він відмовляється залишати вже багато років. тому змушені звернутись до суду.

Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, показала, що 10 років тому ОСОБА_3 почала проживати з відповідачем спільно однією сім»єю. Через рік народила доньку, після народження якої відповідач почав агресивно себе поводити по відношенню до усіх членів сім»ї, в тому числі дітей позивачки від першого шлюбу і її матері - власниці будинку. Неодноразово викликали поліцію, складали протокол за насильство в сім»ї. Більше 8 років спільно як сім»я не проживають, проте відповідач зареєстрований у будинку позивачів і добровільно залишити житло та знятись з реєстрації не бажає. Тому змушені звернутись до суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник відмовились від клопотань щодо витребування з КЗ "Рівненський обласний центр психічного здоров"я населення" інформації щодо перебування відповідача на обліку та допиту свідків.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 34, 38). Заяв, клопотань до суду не надходило.

Враховуючи згоду позивачів на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 79 по вул. Центральна в с. Довге Поле Дубенського району Рівненської області на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.1986 (а.с. 9). За тією ж адресою позивачі прописані, про що свідчать відмітки у паспортах (а.с. 4, 5).

У вищевказаному будинку зареєстрований ОСОБА_4, що підтверджується довідкою № 1303 від 28.08.2017, виданою виконкомом Семидубської сільської ради та будинковою книгою (а.с. 10, 13-14).

ОСОБА_3 неодноразово зверталась у Дубенський відділ поліції з приводу вчинення ОСОБА_4 насильства в сім»ї, про що свідчать висновки, повідомлення та рапорт Дубенського відділу поліції (а.с. 15-27).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. 39 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 17.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут). Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла набувають сервітутне право користування цим житлом за фактом набуття статусу члена його сім'ї. Ці особи користуються житлом в обсязі визначеному його власником. Членами сім'ї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла за умови, якщо подружжя не стало співвласниками цього житла: їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення зазначеного сервітуту є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 Цивільного кодексу України.

Суд враховує, що відповідач ОСОБА_4 не являється членом сім'ї позивачів, не веде з ними спільного господарства, окрім того вчиняє насильство відносно позивачів та членів їх сім»ї, а тому має бути визнаним таким, що втратив право на користування житлом позивачів.

Керуючись ст.ст.3,6,10,11,57,58,60,88,212,215,224-226 ЦПК України, ст.ст.16,383, 391, 405 ЦК України, ст.41 Конституції України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, - задоволити.

Визнати ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 79 на вул. Центральній в с. Довге Поле Дубенського району Рівненської області та зняти його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного судового рішення 02 лютого 2018 року.

Суддя: