Провадження №2/522/4652/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року Приморський районний суд міста Одеси у складі :

головуючого - судді Кравчук Т.С.

при секретарі Антонецькому С.Л.

розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності на однокімнатну квартиру загальною площею 32,7 кв.м (житлова площа 25,1 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.02.1998 року він придбав однокімнатну квартиру загальною площею 32,7 кв.м (житлова площа 25,1 кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу №22515, зареєстрованого на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю реєстраційний №22515 від 27 лютого 1998 року. Згідно до умов договору, позивач передав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти зазначені у договорі у розмірі 31 126,00 гривень до підписання зазначеного договору, а вони, в свою чергу, передали квартиру у власність позивача. У подальшому зазначений договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчувався.

07 березня 2013 року оригінал договору купівлі-продажу позивачем було втрачено внаслідок пограбування його квартири.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 30 червня 2015 року по справі №522/6075/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, було визнано дійсним зазначений вище договір купівлі-продажу №22515квартири загальною площею 32,7 кв.м (житлова площа 25,1 кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

27.01.2016 року ОСОБА_1 звертався до реєстраційної служби з заявою про реєстрацію вказаного вище рішення Приморського районного суду м.Одеси, однак 29.01.2016 року отримав рішення №27992525 про зупинення розгляду його заяви про державну реєстрацію права, у зв'язку з ненаданням всіх необхідних для цього документів, а саме, оригіналу договору купівлі-продажу №22515 від 27.02.1998 року або відповідного рішення суду щодо визнання права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, оскільки не має змоги визнати своє право власності на квартиру жодним іншим чином.

Позивач у судове засідання з'явився, надав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без фіксації технічними засобами.

Представник відповідача, ОСОБА_4, у судове засідання не з'явився, 25.01.2018 року надав до суду заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу за його відсутності з дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №22515 від 27 лютого 1998 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали, а позивач придбав квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 32.7 кв.м, корисною площею 32.7 кв.м, яка складається з однієї кімнати жилою площею 25.1 кв.м.

Договір був укладений згідно вимог ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» та зареєстрований на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №22515 від 27 лютого 1998 року.

Як вбачається із договору, зазначене майно належало ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло №11-9999 від 12 листопада 1997 року, виданого УЖКГ Одеської міської ради, зареєстрованого в МБТІ м.Одеси під №190 стр 89 р.№1767.

Під час укладення договору сторонам пояснили, що відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Умови укладеного Договору купівлі-продажу були повністю виконані покупцем, позивачем по справі, та продавцями, 05 березня 1998 року цей договір був зареєстрований в ОМБТІ та РОН в реєстраційній книзі №190 пр.стор.89 р.№1767. Позивач сплатив в повному обсязі вартість квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останні передали позивачу квартиру, ключі тощо. Протизаконних умов угода не містить.

07 березня 2013 року оригінал договору купівлі-продажу №22515 від 27 лютого 1998 року було втрачено позивачем внаслідок пограбування квартири позивача, що підтверджується довідкою слідчого відділу Шевченківського ВМ Приморського РВ ОДУ ГУМВС України в Одеській області за вих.№31/22СО30 від 12.03.2013 року, повідомленням Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУ НП в Одеській області №36/1-63 від 22.01.2018 року.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 30 червня 2015 року по справі №522/6075/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнано дійсним зазначений вище договір купівлі-продажу №22515квартири загальною площею 32,7 кв.м (житлова площа 25,1 кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

27.01.2016 року ОСОБА_1 звертався до реєстраційної служби з заявою про реєстрацію вказаного вище рішення Приморського районного суду м.Одеси, однак 29.01.2016 року отримав рішення №27992525 про зупинення розгляду його заяви про державну реєстрацію права, у зв'язку з ненаданням всіх необхідних для цього документів, а саме, оригіналу договору купівлі-продажу №22515 від 27.02.1998 року або відповідного рішення суду щодо визнання права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Факт належності позивачу зазначеної вище квартири також підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами: копія договору купівлі-продажу нерухомого майна №22515 від 27.02.1998 року, копія листа КП „Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради №437482.72.14 від 17.03.2014 року, копія довідки з Домової книги про склад родини №10 від 11.05.1998 року, копія заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси по цивільній справі №522/6075/15-ц, копія технічного паспорту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» від 1991 року, який був чинним станом на 29 жовтня 2002 року, визначено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Задовольняючи даний позов, суд також виходить з того, що в силу ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, а задоволення даного позову, крім відповідності вищенаведеним нормам діючого цивільного законодавства, поряд з цим узгоджується з його загальними засадами, зокрема неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що позивачем представлені усі наявні докази належності йому квартири загальною площею 32,7 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №22515, зареєстрованого на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю реєстраційний №22515 від 27 лютого 1998 року.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 81, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 32,7 кв.м (житлова площа 25,1 кв.м), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя

05.02.18