П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/2122/17

Провадження № 22-ц/4815/243/18

Головуючий у суді першої інстанції: Харечко С.П.

Рішення суду першої інстанції ухвалено в м. Рівне Рівненської області

Дата ухвалення рішення суду: 06.07.2018 р. о 08 год. 58 хв.

Дату складення повного тексту не зазначено

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Бондаренко Н.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_2;

відповідач ОСОБА_3;

представники учасників справи: позивача адвокат ОСОБА_4;

відповідача адвокат ОСОБА_5,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду від 6 липня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року в суд звернулася ОСОБА_6 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі та аліментів на утримання дружини. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони мають від шлюбних відносин спільну дитину дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Починаючи з травня 2016 року, відповідач мешкає на території Республіки Польща. Обов'язків з утримання дитини він не виконує, матеріальної допомоги на не надає, ухиляючись від законних зобовязань. Вважала свій матеріальний стан незадовільним, оскільки не працює і перебуває у соціальній відпустці по догляду за дочкю. З огляду на це просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 10 000 гривень та на її утримання до досягнення дочкою трирічного віку у розмірі 1 000 гривень.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти задоволення позову повністю. Посилався на часткове визнання вимог, а також на обґрунтованість розміру аліментів на дитину у 1 500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, а на позивача у 500 гривень щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку.

Ухвалою судді Рівненського міського суду від 23 березня 2017 року відкрито провадження у справі за зазначеним позовом.

5 липня 2018 року позивачем остаточно змінено позовні вимоги, про що подано відповідну заяву, де просила стягнути аліменти на її користь з ОСОБА_3 на утримання дочки до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1 000 гривень. Суд погодився зі зміною вимог, прийнявши заяву.

Рішенням Рівненського міського суду від 6 липня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з відповідача (місце проживання: АДРЕСА_2; паспортні дані: НОМЕР_2; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: 33000 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 9 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2; паспортні дані: НОМЕР_2; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) на користь позивача (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: 33000 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) аліменти на її утримання у твердій грошовій умі у 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з 9 лютого 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його доведеності і обґрунтованості, оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання з утримання малолітньої дитини як батька та з утримання ОСОБА_2 до досягнення дочкою трирічного віку. З урахуванням обставин справи і вимог закону розмір аліментів на утримання дитини визначено у 1/6 частку від усіх видів заробітку (доходу) їх платника та у 500 гривень на утримання позивача до досягнення дочкою трирічного віку.

На рішення суду представником відповідача адвокатом ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність і необґрунтованість, що полягають у порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначав про недодержання судом правил ч. 3 ст. 49 ЦПК України щодо зміни позовних вимог після закінчення підготовчого засідання. Тому суд попередньої інстанції повинен був би відмовити у прийнятті заяви про зміну вимог і розглянути справу у попередній редакції позовної заяви.

Вважав, що судом залишено без уваги положення ст. 182 СК України щодо певних обставин, які мають значення для справи, та мінімального розміру аліментів, ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" щодо прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Тому 1/20 частка заробітку платника аліментів складає в еквіваленті до національної валюти гривні 1 629, 30 гривень, що узгоджується з наведеними нормами права. Ухвалюючи своє рішення, суд в порушення правил ч. 4 ст. 265 ЦПК України не вказав про підставу відхилення доказів щодо стягнення 1/20 частки, не аргументував визначення розміру аліментів саме в 1/6 частку заробітку, а також не мотивував оцінку кожного аргументу відповідача.

Залишено без належної правової оцінки й обставини сплати ним аліментів на утримання іншої дитини, розмір яких складає 300 злотих, та щомісячної плати за кредит у розмірі 1 083 злотих. Вказував про те, що на його утриманні знаходиться престаріла мати, із його заробітку кожного місяця вираховуються 1 276, 41 злотих податку, а також понесення ним витрат на харчування, на придбання одягу, засобів гігієни, на утримання житла, на проїзд від місця проживання до місця роботи 160 км. На підтвердження даних обставин він надав відповідні письмові докази, що не було враховано судом.

Крім того, спільне проживання сторонами однією сім'єю тривало майже місяць - з 26 квітня 2016 року по 23 травня 2016 року, після чого позивач повернулася до України. Дитини після її народження ІНФОРМАЦІЯ_5 року він не бачив, з нею не спілкувався зовсім.

З викладених міркувань просив ухвалити нове рішення, яким частково скасувати рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_9 з 1/6 до 1/20 частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття.

Таким чином, рішення суду оскаржується лише в частині розміру аліментів на утримання дитини.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Як правильно зясовано судом, і ці обставини сторонами не оспорюються, починаючи з 26 квітня 2016 року вони перебувають у шлюбних відносинах. З травня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають окремо він залишився мешкати у Республіці Польща, а позивач повернулася до України.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року у сторін народилася дитина дочка ОСОБА_7. Вона проживає разом з матір'ю і знаходиться на утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, ухиляючись від виконання батьківських обовязків.

Тому спірні правовідносини між сторонами виникли якраз із приводу порушень ОСОБА_3 своїх законних зобов'язань з матеріального утримання дитини до досягнення нею повноліття та можливості утримання ОСОБА_2 до досягнення дочкою трирічного віку.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1.) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2.) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3.) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4.) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Норми ч. 3 ст. 181 СК України передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає з 1 січня 2018 року 1 492 гривні; з 1 липня 1 550 гривень; з 1 грудня 1 626 гривень.

Стаття 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" дає визначення поняття "прожитковий мінімум", яким є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Правильно суд послався і на принципи Декларації прав дитини від 20.11.1959 року (Резолюція 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї Організації обєднаних націй від 20.11.1959 року). За цією Декларацією дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений соціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування (принцип 4).

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6).

Згідно зі ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року), яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом було проаналізовано зміст ст. 180 СК України щодо обовязку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті наведеного законодавства і зроблено висновок про те, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обовязком батьків, тобто матері і батька.

Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, суд зокрема взяв до уваги заробітну плату відповідача, яка складає 3 000 злотих, з яких 300 злотих він сплачує на дочку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає у населеному пункті Ленчиці, Республіка Польща, починаючи з 1 жовтня 2017 року (а.с. 100). Також ураховано щомісячні виплати ним грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом у сумі 1 083 злотих (а.с. 69-85).

В той самий час судом правильно відхилено як такі, що не підтверджені належними і допустимими доказами, доводи відповідача про інші щомісячні витрати, а саме на дорогу з огляду на характер роботи 500 злотих, за користування телефонним звязком сплачує 40 злотих, 500 злотих за користування житлом, 400-500 злотих на харчування, 100-150 злотих на купівлю засобів гігієни, на одяг витрачається близько 100-150 злотих.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із пунктом 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Повно і правильно зясувавши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції разом з тим дійшов помилкових висновків про розмір аліментів на утримання дитини.

Так, з постанови Районного суду в Кутні Відділ ІІІ сім'ї та неповнолітніх при розгляді 27 жовтня 2017 року позову ОСОБА_11 до ОСОБА_3 про затвердження аліментного договору, затвердженого медіатором, видно, що відповідач зобовязався сплачувати аліменти на користь малолітньої дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 300 злотих безпосередньо або на рахунок банку матері дитини до 15 числа кожного місяця без отримання відсотків за прострочення термінів оплати, починаючи з 1 жовтня 2017 року (а.с. 100).

Окрім того, допитаний в порядку доручення Рівненського міського суду 8 лютого 2018 року Районним судом у Бидгощі V відділ у справах сім'ї та неповнолітніх ОСОБА_3 ствердив про свою згоду сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_9 у розмірі 300 злотих щомісячно (а.с. 108).

Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Приходячи до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги викладені факти, а саме, що розмір аліментів на дочку ОСОБА_10 становить 300 злотих щомісяця, тобто 1/10 частку від заробітку (доходу) їх платника, а також висловлену ОСОБА_3 згоду на сплату аліментів у 300 злотих, тобто у тому самому розмірі, що й іншій рідній малолітній дитині.

При цьому колегією суддів ураховується офіційний курс Національного банку України на час розгляду справи та ухвалення рішення, де 1 злотий складає 7, 4 гривні, а тому 300 злотих становить сума у 2 220 гривень, тобто перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, що визначено у ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік".

Як убачається, при вирішенні спірних правовідносин суд попередньої інстанції уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення ним рішення, яке частково не може залишатися чинним.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Отже, апеляційний суд визнає пропорційним, справедливим і виваженим щомісячний розмір аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_9 в 1/10 частку усіх видів заробітку (доходу) їх платника ОСОБА_3.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення норм процесуального права (прийняття судом заяви про зміну розміру позовних вимог поза визначеними законом процесуальними межами), то з ними колегія суддів не може погодитися.

Так, відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Між тим, будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів ОСОБА_3 подано не було, а апеляційним судом не було здобуто.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин правових підстав вийти за межі доводів і вимог апеляційної скарги у колегії суддів не було. Тобто рішення суду переглядалося виключно щодо законності та обґрунтованості визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

Спонуканнями для часткової зміни оскаржуваного рішення відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі ст.ст. 180-182 СК України, ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року), яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, принципи 2, 4, 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року (Резолюція 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї Організації обєднаних націй від 20.11.1959 року), абз. десятого п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, керуючись ст.ст. 367-368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 6 липня 2018 року змінити у частині розміру частки стягуваних щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів, зменшивши його з 1/6 частки до 1/10 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3.

В решті рішення суду першої інстанції (про часовий перебіг стягнення аліментів на утримання дитини, мінімальний розмір аліментів, який складає не менше 50 відсотків від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, а також про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_12 до досягнення дитиною трирічного віку і стягнення судового збору) залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (вкилику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: