1Справа № 335/943/18 6/335/35/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління територіального управління юстиції у Запорізькій області про примусове проникнення до житла та чи іншого володіння особи, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла та чи іншого володіння особи, в обґрунтування якого зазначив наступне.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження № 55119555 до складу якого входить виконавчий лист № 2-2578/2009, виданий 24.02.2010 року Орджоніікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн.; виконавчий лист № 2-2578/2009, виданий 24.02.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» суми боргу у розмірі 2 725 868,21 грн.; виконавчий лист № 335/153/17, виданий 03.05.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість 11 516,46 дол. США та 258 725,05 грн., та судовий збір 8 484,70 грн.; виконавчий лист № 2-1046/2010, виданий 16.09.2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 1 820,00 грн.; судовий наказ № 335/14273/14-ц, виданий 02.02.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованості в розмірі 6 320,10 грн., та судовий збір у розмірі 121,80 грн.; виконавчий лист № 2-2578/2009, виданий 24.02.2010 року Орджоніікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ТОВ «ОЙЛ-ЕКСПРЕС», ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» витрати ІТЗ у розмірі 250,00 грн.; виконавчий лист № 335/4033/13-ц, виданий 24.04.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерн «МТМ» заборгованість 5496,19 грн., судовий збір 229,40 грн., а всього: 5 725,59 грн.; виконавчий лист № 2-1046/2010, виданий 16.09.2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 1 208 433,11 грн.

Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1, звернути стягнення на яку не видається можливим на підставі набрання чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно відповіді ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржник на обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно відповіді ДПС України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб боржник за боржником не зареєстровані.

Згідно відповіді ПФ України боржник пенсію не отримує .

Згідно листа ТУ Держпраці у Запорізькій області за боржником майно не зареєстровано.

Згідно відповіді АІС «Автомобіль» за боржником було зареєстровано право власності на рухоме майно, а саме транспортний засіб ВАЗ 21093, держ. номер 00472НЕ, який на підставі проведених електронних торгів було реалізовано, та кошти розподілено згідно Закону України «Про виконавче провадження».

08.12.2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_2, згідно чого складено акт державного виконавця, у якому зазначено, що на неодноразові дзвінки у двері ніхто не відчинив, хоча було помітно, що в квартирі хтось перебуває, державним виконавцем залишено вимогу щодо явки до відділу.

18.01.2018 року державним виконавцем здійснено повторний вихід за адресою реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_2, згідно чого складено акт державного виконавця, у якому зазначено, що на неодноразові дзвінки у двері ніхто не відчинив, зі слів сусідів встановлено, що боржник за вказаною адресою фактично не мешкає але іноді зявляється.

На підставі викладеного старший державний виконавець стверджує про наявність рухомого майна боржника, що знаходиться у квартирі АДРЕСА_3, що підлягає опису, арешту та примусовій реалізації.

Станом на теперішній час боржник до відділу не зявився та пояснень не надав, тобто вимоги державного виконавця проігноровані в повному обсязі.

Також зазначає, що ОСОБА_3 неодноразово направлялись документи виконавчого провадження за адресою зазначеною у виконавчому документі та адресою реєстрації (АДРЕСА_2), на підставі цього заявник стверджує, що боржнику відомо про відкритті виконавчі провадження.

Боржником рішення суду у визначений державним виконавцем строк добровільно не виконано, станом на 24.01.2018 року заборгованість боржником не сплачена від виконання своїх обов'язків згідно виконавчого документу по сплаті суми боргу ухиляється. Крім того, до державного бюджету України не стягується виконавчий збір у розмірі 466397,38 грн.

Заявник надавши до подання зазначені вище докази, посилаючись на викладені в поданні обставини, просить вирішити питання про прийняття вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_3, яка належить боржнику, державному виконавцю та іншим учасника виконавчого провадження, залучених державним виконавцем у встановленому законом порядку, з метою перевірки та виявлення майна належного боржнику ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн.- НОМЕР_1).

Суд, перевіривши надані докази та доводи, викладені в поданні, приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб

Частиною першою статті 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця..

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

В обґрунтування необхідності примусового входження до житла та іншого володіння боржника фізичної особи, державний виконавець мотивує тим, що з обмеженим доступом до житла та іншого володіння боржника фізичної особи існує перешкода для здійснення виконавчих дій, які полягають в перевірці та виявлені майна належного боржнику ОСОБА_1

Судом також встановлено, що звертаючись до суду з вищевказаним поданням, державним виконавцем не надано відомостей про те, що боржник належним чином був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, про необхідність вчинення дій щодо доступу до житла та іншого володіння для подальшої перевірки та виявленя майна належного боржнику ОСОБА_1 Також не зазначені дані про небажання боржника виконувати відповідне розпорядження державного виконавця.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні дані про те, що боржник повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавки дії, про необхідність вчинення дій щодо доступу до житла та іншого володіння для подальшої перевірці та виявлення його, не надав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, про ухилення боржника від виконання зобовязань.

Також слід зазначити, що згідно ст. 10 Закону України „Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Примусове проникнення до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно має служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а має бути розумна співмірність між використовуваними інструментами й тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення в справі АГОСІ проти Обєднаного Королівства).

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника фізичної особи, де знаходиться майно боржника ОСОБА_1

Керуючись ст. 439 ЦПК України, ст.ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління територіального управління юстиції у Запорізькій області про примусове проникнення до житла та чи іншого володіння особи відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, строк якого обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ю.В.Геєць