Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі :

головуючого - судді Санікової О.С.

суддів :Космачевської Т.В., Будулуци М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року у цивільній справі №243/10450/17

за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки,

(суддя Пронін С.Г., рішення ухвалено в місті Словянську Донецької області),

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона до 31 березня 2017 року працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на посаді контролера другої кваліфікаційної групи по формуванню корисного відпуску фізичних осіб у м. Горлівка Донецької області, оскільки, незважаючи на Указ Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, керівництвом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було прийняте рішення про продовження здійснення своєї господарської діяльності на непідконтрольній території України, а саме у місті Горлівка Донецької області з залишенням відповідної частини працівників для нормального функціонування підприємства.

Відповідач, який звільнив її 31 березня 2017 року за угодою сторін, в порушення норм трудового права не виплатив їй заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, компенсацію за невикористану відпустку, а також не видав їй її трудову книжку. Її письмові вимоги щодо проведення з нею розрахунку при звільнені, надання їй копії наказу про звільнення, довідки про заборгованість по заробітній платі та іншим компенсаційним виплатам, а також вимоги щодо пересилання їй трудової книжки на зазначену нею адресу відповідачем були проігноровані. Вважає, що жодних перешкод, які унеможливлюють здійснення відповідачем вищеперелічених дій на виконання приписів трудового законодавства не існує, оскільки заробітну плату вона отримує через банківську установу, яка розташована на підконтрольній владі України території, керівництво підприємство, в тому числі працівники, які ведуть кадровий та бухгалтерській облік, знаходяться у містах Краматорську та Маріуполі, відповідно до місця реєстрації підприємства. Враховуючи те, що працівникам, які здійснюють свої трудові обовязки на території, підконтрольній владі України, заробітна плата за вказаний період була виплачена, а також те, що з 15 березня 2017 року на підприємстві виник простой не з вини працівника, оскільки структурні підрозділи підприємства, які знаходились у м. Горлівка, з цього часу було захоплено, вважає порушення відповідачем норм трудового права щодо неї незаконним та дискримінаційним, а тому просила суд стягнути з відповідача по-перше, заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року у сумі 5 632 грн. 88 коп., по-друге, компенсацію за невикористану відпустку у сумі 6 929 грн. 28 коп., по-третє, в звязку з тим, що їй в день звільнення не видали належно оформлену трудову книжку, середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 39 174 грн. 12 коп. Крім того, просила суд стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у сумі 550 грн.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заявленого позову до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, незважаючи на відмову відповідача надати необхідні документи, позивачем були надані письмові докази на підтвердження не тільки самого факту наявності обовязку відповідача сплатити суму заборгованості по зарплаті та інших компенсаційних виплат, але був ще наданий розрахунок суми заборгованості, який був зроблений відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 8 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Судом не було надано ніякої правової позиції у рішенні суду відносно листа від 12.04.2017 року за підписом Голови Донецької обласної організації профспілки ОСОБА_2, у якому зазначається про необхідність виконати роботодавцем вимоги профспілки щодо виплати усіх сум, які належать працівнику при його звільненні з підприємства. Саме цей документ засвідчував факт заборгованості відповідача перед позивачем із заробітної плати та інших компенсаційних виплат, але судом не було звернуто на це уваги. З огляду на положення ст. 76 ЦПК України висновки суду про те, що позивачем не були надані первинні бухгалтерські документи на підтвердження своїх позовних вимог є безпідставними. У рішенні суд не навів ніякої правової позиції щодо помилковості чи безпідставності наведених позивачем розрахунку із заробітної плати. Посилаючись на п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про парктику застосування судами законодавства про оплату праці», апелянт вважає, що суд може самостійно провести відповідні розрахунки при наявності даних про заробітну плату працівника за попередні місяці, які передують звільненню. Зауваження суду на необхідність обовязкової наявності первинних документів (табелю обліку робочого часу) є безпідставним, оскільки ці документи не мають вже ніякого правового значення для вирішення справи, так як після 13 березня 2017 року підрозділи відповідача, які знаходилися на непідконтрольній території України не працювали у звязку з їх захопленням, тому, як вважає апелянт, після 13 березня 2017 року виникла виробнича ситуація, як простой, наслідки якого передбачені ч.3 ст. 113 КЗпП України. Судом проігноровані ті обставини, що навіть при звільненні за угодою сторін, відповідач повинен також сплатити заробітну плату позивачу за відпрацьований час з 01.03. 2017 по 12.03.2017 року, не надавши їм ніякого правового обгрунтування. Вважає, що втрата доступу до виробничих потужностей та майна підприємства, в тому числі до трудових книжок, наказів, штратного розпису, особових справ не є підставою для невиплати заробітної плати та компенсації за невикористані дні відпустки. Вважає, що відповідач повинен був відновити втрачені документи та провести розрахунок з працівниками. Судом безпідставно був прийнятий до уваги наказ №81/5 від 08.05.2015 року. Суд безпідставно прийняв до уваги наданий представником відповідача ОСОБА_3 практичний висновок №237/2/21-10.2 від 24 липня 2017 року, як доказ того, що дії відповідача щодо ухилення від своїх обовязків, передбачених законодавством про працю при вивільненні (звільненні) працівників, були спричинені під впливом дії форс - мажорних обставин та неправильно прийшов до висновку про настання для відповідача форс мажорних обставин. Вказаний висновок був виданий Торгово промисловою палатою України на запит відповідача та ніяких правових наслідків не породжує. Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. ОСОБА_3 практичний висновок Торгово промислової палати України є недопустимим доказом. Судом безпідставно було встановлено факт відсутності вини відповідача на підставі вказаного висновку щодо невиконання вимог ст.47, ч.5 ст. 235 КЗпП України в частині вимог до відповідача про сплату середнього заробітку за весь час затримки трудової книжки. З травня 2015 року відповідач мав змогу вивезти кадрову документацію на підконтрольну територію України, у всякому разі зафіксувати дані, які містяться у трудових книжках та переправити за допомогою засобів електронного звязку.

У відзиву на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1, посилаючись, зокрема на те, що, наявність обовязку роботодавця щодо здійснення остаточного розрахунку з звільненим працівником відповідно до ст..ст. 116, 117 КЗпП України сторонами не заперечується, предметом доказування по цій справі був факт саме наявності невиплаченої заробітної плати позивачу, який листом Донецької обласної організації Укрелектропрофспілки не підтверджується. Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачуєє працівникові за виконану роботу, отже, для стягнення заробітної плати за березень 2017 року позивач повинен був надати докази виконання роботи за цей період, чого зроблено не було, а стягнення середнього заробітку за час перебування у трудових відносинах діючим законодавством не передбачено. Щодо посилання скаржника щодо прийняття судом доказів відповідача відносно втрати кадрових та бухгалтерських документів, то жодних вимог щодо доведення факту втрати документів саме рішенням (вироком) суду по кримінальній справі діюче законодавство не містить; крім того, так як на цей час контроль над майном відповідача, яке знаходилось на неконтрольованій території не відновлено, що не заперечується сторонами, відповідно, строк на проведення інвентаризації ще не настав. Щоло посилання скаржника на п.1.4 наказу №289-ОД від 08.05.2015 року «Про організацію ведення діяльності на неконтрольованій території», то жодних доказів того, що усі бухгалтерські та кадрові документи на кожного працівника підприємства, всупереч п.п. 1.1 та 1.2 наказу, знаходились на контрольованій території, позивачем не надано; надання звітності до органів Державної фіскальної служби щодо працівників, які виконували свою роботу на неконтрольованій території здійснювалось виключно до моменту втрати контролю над майном Товариства, на підставі інформації, яка готувалась та надсилалась в електронному вигляді працівниками бухгалтерії, які були розташовані на неконтрольованій території. Первинним документом для нарахування заробітної плати є табель обліку робочого часу, в якому щоденно відображаються відомості щодо кількості відпрацьованих працівником годин, саме тому ці табелі були зазначені у повідомленні від 20.03.2017 року №68/1742/ис до Дніпропетровського управління ОВПП ДФС на втрату кадрової документації, на який посилається скаржник; між тим вказаний лист містить посилання на неможливість вивезення первинних документів, при цьому серед документів, до яких втрачено доступ, містить посилання на табелі обліку робочого часу працівників. Щодо твердження скаржника про безпідставність ігнорування судом розрахунку, який був наданий позивачем щодо компенсації за невикористану відпустку, то для розрахунку середньої заробітної плати необхідна інформація про виплачені раніше позивачу суми та їх склад, для встановлення, чи підлягають ці суми включенню у розрахунок; розрахунок середнього заробітку, виконаний позивачем, не відповідає вимогам Порядку, так як здійснений виходячи з повного розміру доходів позивача за останні 12 місяців, без відокремлення сум, які не підлягають врахуванню.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року апеляційна скарга позивача ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4, в частині оскарження рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки у розмірі 39174,12 грн. повернута позивачу.

Ухвалю Апеляційного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження в частині оскарження рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованості по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 32 березня 2017 року у розмірі 5632,88 грн. та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 6929,28 грн.

На підставі Указу Президента України від 29.12.2017 року №452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28.09.2018 року №297/2018 «Про переведення суддів» апеляційний суд Донецької області ліквідовано, утворено Донецький апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду, а суддів переведено на роботу на посадах суддів Донецького апеляційного суду, до якого було передано зазначену цивільну справу.

З 03 жовтня 2018 року розпочав роботу Донецький апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2018 року визначено наступний склад Донецького апеляційного суду для розгляду справи № 243/10450/17: ОСОБА_5 (головуючий суддя), ОСОБА_6, ОСОБА_7

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у місті Горлівка на посаді контролера енергонагляду другої групи відділу з формування корисного відпуску фізичних осіб Горлівського району електричних мереж.

Згідно наказу директора з управління персоналом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» О.Г. Таранюк «Про звільнення» № 3-к від 31 березня 2017 року, ОСОБА_1 було звільнено з товариства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін 31 березня 2017.

20 квітня 2018 року рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» назву відповідача було змінено на Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі», в звязку з чим до Статуту відповідача було внесено відповідні зміни, а 24 травня 2018 року йому державним реєстратором було видано нову Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань.

Згідно листа Донецької обласної організації Укрелектропрофспілки «Про грошові розрахунки із звільненими працівниками» № К-1/ж-1 від 12 квітня 2017 року остання вимагала від ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» провести зі звільненими працівниками на виконання ст. ст. 116, 117 КЗпП України повний грошовий розрахунок, включаючи всі належні працівникам суми, визначені законодавством про працю та колективним договором товариства, у встановлений законами строк.

Згідно долучених позивачем до свого позову заяви на адресу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 10 липня 2017 року про виплату всіх належних їй сум при звільнені та їх перерахування на її банківську картку, а також про надання їй довідки про наявну у товариства перед нею заборгованість по заробітній платі, жодної відповіді не отримала.

У листопаді 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не надано та в судовому засіданні не добуто належних доказів щодо наявності заборгованості, її розміру, часу виникнення та відсутні первинні документи, що дають можливість провести розрахунок такої заборгованості.

Вказані висновки підтверджені наявними у справі доказами.

Згідно ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Ст.1 Закону України «Про оплату праці» передбачає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень Кодексу Законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов'язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При з'ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року розпочато проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операції та визначені населені пункти, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. До переліку таких міст включене м. Горлівка.

Крім того, місто Горлівка включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який є додатком № 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085 від 07 листопада 2014 року.

Згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» № 263 від 07 травня 2015 року субєкти електроенергетики, що одночасно провадять діяльність на контрольованій та неконтрольованій території, ведуть окремий бухгалтерський облік господарської діяльності на неконтрольованій та контрольованій території.

При розгляді справи судом встановлено, що наказом № 289-ОД від 08 травня 2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07 травня 2015 року для забезпечення ефективного управління і контролю за діяльністю підрозділів і працівників, які виконують роботу на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, ведення бухгалтерського обліку на неконтрольованій території було доручено працівникам бухгалтерії, які знаходяться на неконтрольованій території; ведення і зберігання документації на персонал, який знаходиться на непідконтрольній території, покладено на працівників дирекції по персоналу, який знаходиться на непідконтрольній території; дирекції з фінансів було доручено здійснювати фінансування витрат на неконтрольованій території за рахунок коштів, отриманих від здійснення діяльності на неконтрольованій території; обмін інформацією та документами між контрольованою та неконтрольованою територією було наказано здійснювати з використанням засобів електронного звязку, а переміщення документів та персоналу через лінію зіткнення здійснювати у виключних випадках зі згоди директора.

Згідно наказу № 188-а-ОД від 17 березня 2017 року «Про зміни в організації ведення діяльності», виробнича діяльність підприємства з застосуванням майна ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», над яким втрачено контроль з 13 березня 2017 року визнано припиненою у звязку з втратою контролю над усім рухомим та нерухомим майном ПАТ «Донецькобленерго», а також запасами, документацією, архівами, компютерними системами, системами обліку, програмним забезпеченням, що розташовано у зоні антитерористичної операції, на території, яка не контролюється українською владою в Донецькій області та у місті Донецьку.

З наданих відповідачем заяви та витягів з кримінального провадження вбачається, що на підставі заяви ПАТ «Донецькобленерго» 18 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0000150 за фактом вчинення 13 березня 2017 року не встановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, яке виявилося у блокуванні законної господарської діяльності структурних одиниць ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

Про втрату контролю над здійсненням своєї господарської діяльності у населених пунктах на непідконтрольній Україні території, про відсутність доступу, зокрема, до кадрового діловодства, про відсутність контролю схоронності всіх особових справ та інших документів, які стосуються трудової діяльності співробітників товариства відповідач повідомив листом від 17 березня 2017 року Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Державну інспекцію енергетичного нагляду України, Державну інспекцію з експлуатації електричних станцій і мереж, Державну службу України з питань праці, Головне управління з держпраці у Донецькій області, Державну аудиторську службу України, Державну регуляторну службу України, Міністерство соціальної політики України, Виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального захисту інвалідів, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Міністерство інфраструктури України, Антимонопольний комітет України, Державну екологічну інспекцію України, Міністерство оборони України, а також Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Листом від 20 березня 2017 року відповідач повідомив Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про те, що станом на 20 березня 2017 року вивезення первинних документів товариства, які знаходяться на території проведення антитерористичної операції, є неможливим в звязку з ризиками, повязаними з блокуванням невідомими особами з 13 березня 2017 року господарської діяльності тих структурних одиниць товариства, які знаходяться на території, тимчасово непідконтрольній владі України. У листі приведено загальний перелік документів, вивезення яких є тимчасово неможливим, серед яких зазначені розрахунково платіжні відомості, табелі обліку робочого часу та інші документи.

04.07.2017 року «ДТЕК Донецькобленерго» письмово повідомило Департамент кіберполіції Національної поліції України про вчинення злочину, а саме, що 27.06.2017 року близько 10:30 год. та 29.06.2017 року близько 10:00 год. здійснено несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та комп'ютерних мереж товариства, що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації, порушення встановленого порядку її маршрутизації.

З витягу з кримінального провадження № 0001995 вбачається, що 14 липня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч. 1 ст. 361 КК України за фактом втручання 27 червня 2017 року невстановленої особи за допомогою електронної обчислювальної техніки та шкідливої програми в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та компютерних мереж ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що призвело до втрати ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» інформації.

Згідно з актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, проведеної 03 серпня 2017 року Головним Управлінням Держпраці у Донецькій області перевірка питань щодо невиплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, додаткової відпустки, невиплати розрахункових сум, невиплати надбавок за стаж роботи в електроенергетичній галузі працівникам, які перебувають на неконтрольованій території не вбачається можливою через втрату контролю над всім майном, документацією, архівом, компютерними системами, системами обліку, програмами забезпечення, що залишились в зоні АТО.

У відповідь на ухвалу суду від 27.11.2017 року, якою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та зобовязано відповідача надати до суду копії наказів щодо прийняття на роботу та звільнення позивачки, оригінал її трудової книжки та довідки про наявність перед нею заборгованості, про її середньомісячну та середньоденну заробітну плату, а також звіт за березень 2017 року щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування відповідачем надано пояснення щодо неможливості надання вказаних документів, крім копії наказу про звільнення, через втрату контролю та доступу до документації кадрового та бухгалтерського обліку на неконтрольованій території, дестабілізацію роботи інформаційних та комунікаційних елементів корпоративних мереж, виведення з робочого ладу ряду автоматичних систем підприємства внаслідок впливу масштабної вірусної атаки.

Згідно з даними індивідуальних відомостей про застраховану особу Управління Пенсійного фонду України від 05 вересня 2017 року, заробітна плата позивачу за березень 2017 року не нараховувалась, страхові внески не сплачувались.

За інформацією Бахмутської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, наданою на виконання ухвали суду від 27.11.2017 року, ОСОБА_1 отримала за період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2017 року заробітну плату від ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за 1 квартал 2017 року 10 241.70 грн., нараховано податку та перераховано в бюджет 1 267.50 грн.

Встановлено, що позивач не перемістилась з непідконтрольної території, продовжила працювати на тій частині підприємства, яка перебувала на території проведення антитерористичної операції.

Сторонами визнається факт виконання роботи позивачкою саме на неконтрольованій території. Наказ № 3-к від 31 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_8 за згодою сторін видано 31.03.2017 року, тобто на день звільнення позивача відповідач вже втратив контроль над підприємством та не мав доступу до документації.

З урахуванням викладеного висновки суду про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку є вірними, оскільки наявність та розмір заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно не прийняв до уваги розрахунок заборгованості, приведений у позовній заяві, не можуть бути підставою для скасування рішення та задоволення позову, оскільки правильність приведеного розрахунку заборгованості заробітної плати за березень 2017 року та компенсації за невикористану відпустку не підтверджено належними доказами, вказані розрахунки ґрунтуються на припущеннях, які, виходячи з положень ч. 6 ст. 81 КЗпП України не можуть бути прийняті судом як правильні.

Посилання заявника апеляційної скарги на лист від 12.04.2017 року за підписом голови Донецької обласної організації профспілки ОСОБА_2 не спростовує висновків суду про недоведеність обставин щодо наявності та розміру заборгованості саме перед позивачкою.

Доводи скарги про необовязковість наявності первинних документів та про те, що у відповідача мають бути усі бухгалтерські та кадрові документи на кожного працівника, оскільки з травня 2015 року і до захоплення майна уся інформація з неконтрольованої території направлялась в електронному вигляді до головних органів управління підприємства у м. Краматорськ необґрунтовані, оскільки відповідачем надані докази про порушення в роботі компютерних мереж внаслідок ураження програмного забезпечення компютерним вірусом шифрувальником.

Оскільки, підприємство було захоплено невідомими особами, відповідач втратив контроль над майном та документацією та також з незалежних від нього причин позбавлений можливості надати суду такі докази.

Доводи скарги про не надання відповідачем акту з переліком втрачених документів не свідчать про неправильність висновків суду про відмову у позові.

Відповідно до Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року № 879 у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей в обсязі, визначеному керівником підприємства, обов'язково проводиться інвентаризація активів та зобов'язань, що перебувають на балансі суб'єкта господарювання.

При цьому згідно п.8 цього Положення, підприємства, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції (або їх структурні підрозділи(відокремлене майно) перебувають на зазначених територіях), проводять інвентаризацію у випадках, обов'язкових для її проведення тоді, коли стане можливим забезпечити безпечний та безперешкодний доступ уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов'язання та власний капітал цих підприємств. Проте на час звернення позивачки до суду і на час розгляду судом справи така можливість не настала.

Зазначені підприємства зобов'язані провести інвентаризацію станом на 01 число місяця, що настає за місяцем, у якому зникли перешкоди доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, та відобразити результати інвентаризації в бухгалтерському обліку відповідного звітного періоду. Проте станом на 1 квітня 2017 року такі перешкоди не зникли. Частиною першою статті 34 КЗпП України визначено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Отже простій це призупинення роботи з причин виробничого характеру, за невідворотною силою тощо на період існування відповідних обставин.

Наказом Генерального директора ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Жукова Д.В. «Про зміни в організації ведення діяльності» № 188а-ОД від 17 березня 2017 року виробнича діяльність ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що розташоване на території, непідконтрольній владі України, припинена внаслідок втрати 13 березня 2017 року контролю над майном підприємства.

Тобто діяльність ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», що розташоване на території, непідконтрольній владі України з 17 березня 2017 року була припинена. А відповідно до частини першої статті 34 КЗпП України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Отже поняття «припинення» та «призупинення» різні за своїм значенням і правовими наслідками. А оскільки згідно наказу № 188а-ОД від 17 березня 2017 року, який є чинним, виробнича діяльність ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» припинена, то і вважати, що підприємство повинно оплатити ОСОБА_1 час простою за березень 2017 року немає підстав.

Виходячи з викладеного доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Враховуючи все вище зазначене, рішення суду першої інстанції у оскарженій частині відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_9 заборгованості по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 31 березня 2017 року у розмірі 5 632, 88 грн., компенсації за невикористану відпустку у розмірі 6 929,28 грн. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: