Ухвала

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 373/672/17

провадження № 61-35927ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - публічного акціонерного товариства «Фідобанк», про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - публічного акціонерного товариства «Фідобанк», про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку із пропуском строку на апеляційне оскарження, не звернувшись з клопотанням про його поновлення.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 липня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху для зазначення поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та для сплати судового збору.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 частково виконав недоліки апеляційної скарги, надавши квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2017 року.

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк для надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, у зв'язку з тим, що він отримав ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року 26 липня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2018 року наведені підстави для поновлення були визнані неповажними та ОСОБА_1 продовжено строк для наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла заяваОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження у зв'язку з тим, що суд апеляційної інстанції на його думку лишив його права на справедливий суд і не надіслав ухвалу, що оскаржується, яку він отримав в суді першої інстанції після повернення з відрядження, де перебував з 20 листопада 2017 року до 23 квітня 2018 року.

Наведені в клопотанні причини пропущення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскількиОСОБА_1, звернувшись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, мав цікавитись станом розгляду своєї апеляційної скарги.

З Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним для всіх осіб, вбачається, що ухвала Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року була надіслана судом 25 жовтня 2017 року та оприлюднена 30 жовтня 2017 року.

Крім того, особою, яка подала касаційну скаргу, не надано належних доказів того, що 26 липня 2018 року копія ухвали суду апеляційної інстанції була отримана вперше.

Посилання ОСОБА_1 в заяві про поновлення строку на перебування його у відрядженні в період з 20 листопада 2017 року до 23 квітня 2018 року, як на поважну причину пропуску строку, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до статті 58 ЦПК України він мав можливість брати участь у справі через представника.

Таким чином, підстав, що перешкоджали б вчасно отримати копію постанови суду апеляційної інстанції та подати касаційну скаргу, не наведено.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людинивід 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - публічного акціонерного товариства «Фідобанк», про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв