Провадження № 22-ц/811/87/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Фейір К.О.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 02 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ТзОВ фірма «Квадрос», ТзОВ «Євген», ПП «М-Студія», ТОВ СП українсько-кіпрське «Лео Порто», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ТзОВ «Євген», ТзОВ СП українсько-кіпрське «Лео Порто», ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися із зазначеним позовом у якому з урахуванням уточнених вимог від 16 червня 2015 року та 24 вересня 2015 року просили:

- стягнути з ОСОБА_5 суму боргу в розмірі 167 500 доларів США або еквівалент цієї суми у гривнях згідно офіційного курсу НБУ на момент винесення судового рішення по справі;

- звернути стягнення на частку майна ТзОВ фірма «Квардос» (90% статутного капіталу Товариства, грошовий еквівалент 360 000 грн), ТзОВ «Євген» (100% статутного капіталу Товариства, грошовий еквівалент 257 400 грн), ПП «М-Студія» (100% статутного капіталу підприємства, грошовий еквівалент 100 000 грн), ТОВ Спільне Українсько-Кіпрське підприємство «Лео Порто» (75% статутного капіталу Товариства, грошовий еквівалент 277 500 грн), пропорційні часткам відповідача ОСОБА_5 у їх статутних капіталах за його особистими боргами (т.1 а.с.2-5; т.2 а.с.64-65; т.2 а.с.118-119).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 вересня 2014 року відкрито провадження у даній справі (т.1 а.с.39).

16 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про участь у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т.3 а.с.225-227).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16 серпня 2017 року залучено ОСОБА_2 до участі в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Квадрос", товариства з обмеженою відповідальністю "Євген", приватного підприємства "М-Студія", товариства з обмеженою відповідальністю СП Українсько-Кіпрське "Лео Порто" про стягнення боргу за договором позики, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: товариства з обмеженою відповідальністю «Євген», товариства з обмеженою відповідальністю СП Українсько-Кіпрське «Лео-Порто» (т.4 а.с.70-72).

07 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Квадрос", товариства з обмеженою відповідальністю "Євген", приватного підприємства "М-Студія", товариства з обмеженою відповідальністю СП Українсько-Кіпрське "Лео Порто" у якому просив:

- залучити його до участі в справі в якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги.

- стягнути з ТзОВ «Квадрос» вартість частки майна ТзОВ «Квадрос» пропорційну частці учасника - ОСОБА_5 в статутному капіталі ТзОВ «Квадрос» на його користь у розмірі 360 000 гривень.

- стягнути з ПП «М-Студія» вартість частки майна ПП «М-Студія» пропорційну частці учасника - ОСОБА_5 в статутному капіталі ПП «М-Студія» на його користь у розмірі 1000 000 гривень (т.4 а.с.81-82).

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 02 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Квадрос", товариства з обмеженою відповідальністю "Євген", приватного підприємства "М-Студія", товариства з обмеженою відповідальністю СП Українсько-Кіпрське "Лео Порто" про стягнення вартості частини майна повернуто позивачеві.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що вінсвоєчасно звернувся із заявою про участь у даній справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору так як вважає, що саме йому належить право на звернення стягнення на частку у ТзОВ «Квадрос» та ПП «М-студія».

Вказує, що він неодноразово звертався та надсилав вимоги до ОСОБА_5, а також до ТзОВ «Квадрос» та ПП «М-Студія» з проханням погасити зобов'язання ОСОБА_5, однак жодних відповідей так і не отримав, тому звернувся з даною позовною заявою саме в межах даної справи, так як наявний єдиний предмет спору про право цивільне - спірні матеріальні правовідносини.

Зазначає, що його позовною вимогою є звернення стягнення на частку у статутному капіталі ТзОВ «Квадрос» та ПП «М-Студія», тобто предмет спору збігається.

ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції, не дослідивши предмет спору (зокрема не співставивши позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які в цій частині збігаються, тому об'єднані спільним предметом) помилково вважав, що позовна заява не містить самостійних вимог щодо предмета спору, тому не може бути прийнята судом.

Просить ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 02 серпня 2018 року про повернення його позовної заяви скасувати, залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 11 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 34 ЦПК України (в редакції 2004 року, яка була чинною на час подачі позову ОСОБА_2) треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред'явивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов'язки позивача.

За приписами ст. 125 Кодексу (в редакції 2004 року) положення ст.ст. 123 і 124 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

Аналогічні положення щодо третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору містяться в ст. 52 ЦПК України.

Так, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу (ч.ч. 1 і 2 ст. 52 Кодексу).

За нормами ст. 195 ЦПК України положення ст.ст. 193 і 194 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

При цьому незміннною підставою, як за правилами ЦПК України (в редакції 2004 року), так і за правилами ЦПК України (в редакції 2017 року) для участі у справі третіх осіб із самостійними вимогами є те, що такі повинні стосуватися предмета спору, щодо якого виник спір між позивачем та відповідачем.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 2, 4, 19, 81, 175, 264, 265 ЦПК України предметом спору виступають спірні правовідносини, щодо яких виник спір.

Як убачається з матеріалів справи, спір між ОСОБА_3, ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_5 з другої виник з приводу невиконання останніми зобов»язань за договором позики. ОСОБА_2 не є стороною цих зобов'язань.

У зв'язку із чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подана 07 вересня 2017 року позовна заява ОСОБА_2 не містить самостійних вимог щодо предмета спору, тому не може бути прийнята судом.

Крім того, права ОСОБА_2 оскаржуваною ухвалою не порушені, оскільки останній 16 серпня 2017 року залучений судом першої інстанції до справи в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

З огляду на те, що позовна заява не відповідала вимогам закону, суд першої інстанції обґрунтовано повернув її ОСОБА_2, що не позбавляє права останнього пред»явити позов в окремому порядку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 02 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_6