Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 754/13246/15-ц

провадження № 61-738св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року в складі судді Грегуль О. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року в складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Борисової О. В., Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 078-2008-2562 (далі - кредитний договір), укладеним між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 у розмірі 797 230,06 грн. ОСОБА_5 є поручителем за договором поруки укладеним між нею та банком 31 липня 2008 року.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 березня 2012 року з відповідачів солідарно стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 426 169,86 грн. Оскільки рішення суду відповідачі не виконують, банк нарахував відсотки за користування кредитними коштами з дати ухвалення рішення по день звернення з цим позовом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у разі невиконання чи неналежного виконання боржником судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили, у кредитора виникає право на пред'явлення позову на підставі частини другої статті 625 ЦК України, а не право продовжувати нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, які передбачені кредитним договором.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи, дослідив усі наявні в матеріалах справи докази і ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального права. У цій справі має місце невиконання відповідачами рішення суду, а не неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором.

У касаційній скарзі, поданій 21 червня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Універсал Банк» просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року, і ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та порушили норми процесуального права. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє боржника і поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а саме сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судами не застосовано статтю 1048 ЦК України, що є підставою для скасування судових рішень і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Деснянського районного суду м. Києва.

03 вересня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу мотивовані тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 серпня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 січня 2018 справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди установили, що 31 липня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 078-2008-2562, за умовами якого ОСОБА_4 отримав 850 тис. грн, із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 19,95 % річних та строком повернення не пізніше 10 липня 2038 року.

В забезпечення належного виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору 31 липня 2008 року між ОСОБА_5 та банком укладено договір поруки № 078-2008-2562-Р.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 умов укладеного кредитного договору ПАТ «Універсал Банк» у 2012 році звернулося до суду з позовом про дострокове повернення всієї суми кредиту, яка станом на 03 лютого 2012 року становила 1 426 169,86 грн, у тому числі: 840 555,56 грн заборгованості за кредитом, 585 614,30 грн заборгованості за відсотками.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 березня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 078-2008-2562 у розмірі 1 426 169,86 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом у вересні 2015 року, банк послався на те, що судове рішення не виконано, а тому станом на день звернення з позовом наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 797 230,06 грн, яка складається із заборгованості за процентами за користування кредитом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 10 липня 2038 року включно.

Звертаючись у 2012 році до суду з позовом про стягнення усієї заборгованості за кредитним договором, ПАТ «Універсал Банк» змінило строк виконання основного зобов'язання, а тому з моменту пред'явлення указаної позовної вимоги припинилося і право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про те, що після ухвалення рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом банк втратив право стягнення будь-яких нарахувань, передбачених кредитним договором, оскільки після ухвалення рішення відповідальність боржника за невиконання грошового зобов'язання передбачена положеннями статті 625 ЦК України, є обґрунтованим.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України (у редакції станом на час розгляду справи судами), правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачі не виконали рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 березня 2012 року, а тому банк, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, вправі на одержання процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом, є безпідставними, оскільки такі вимоги суперечать правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального або процесуального права, та по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Частиною першої статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. М. Коротун

В. П.Курило