АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/670/18 Головуючий 1 інст. - Попрас В.О.
Справа № 640/7581/17 Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: відшкодування шкоди
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на рішення Київського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив стягнути на його користь з Товариства з додатковою відповідальністю (ТДВ) «Міжнародна страхова компанія» суму коштів, сплачених внаслідок спричинення шкоди при дорожньо-транспортної події (ДТП) , за договором обов'язкового страхування у розмірі 11604 грн. 58 коп. та вирішити питання щодо судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21 вересня 2014 року о 19.00 він (ОСОБА_2), керуючи автомобілем марки BMW 523і, держ. номер НОМЕР_1, на вул. Дружби Народів в місті Харкові допустив зіткнення з автомобілем Honda CRV, держ. номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 В результаті вказаної ДТП автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2014 р. його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави.

На момент вчинення вищевказаної ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія» з встановленим лімітом страхового відшкодування згідно полісу страхування в розмірі 50 000,00 грн.

Зазначав, що за умовами полісу страхування та ліміту відповідальності страховика ТДВ «Міжнародна страхова компанія», визначеного ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який складає 50 000,00 грн., тому ТДВ «Міжнародна страхова компанія» має нести зобов'язання за укладеними договорами страхування.

Відповідно до висновку експертного дослідження матеріальна шкода ОСОБА_3 була оцінена в 20 098,94 грн. ТДВ «Міжнародна страхова компанія» виплатила страхове відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 9 931,16 грн. відповідно до полісу №АС/5202798, укладеного між ним та ТДВ «Міжнародна страхова компанія».

В зв'язку із тим, що кошти, виплачені страховою компанією, не покрили збитки, ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до нього про стягнення матеріальної шкоди в порядку вимог ст. 1194 ЦК України.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 27.09.2016 р. позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з нього (ОСОБА_2) на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 10167, 78 грн., витрати за проведення авто-товарознавчого дослідження в розмірі 885,60 грн., судові витрати в розмірі 551,20 грн., а всього 11604 грн. 58 коп.

Стягнуті за рішенням суду кошти він виплатив ОСОБА_3 у добровільному порядку в повному обсязі.

Спричинена внаслідок ДТП шкода була оцінена менш ніж страховий ліміт в розмірі 50 000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн. Оскільки страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вважав, що з відповідача підлягає стягненню сума сплачених ним ОСОБА_3 коштів за договором обов'язкового страхування за полісом №АС/5202798 у розмірі 11604 грн. 58 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.Стягнуто з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму сплачених грошових кошів внаслідок спричинення шкоди при ДТП у розмірі 10 604 грн. 58 коп. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТДВ «Міжнародна страхова компанія» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування дійсних обставин справи, просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_2 не узгоджував з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» виплату ОСОБА_3 компенсації у розмірі 11604 грн., тому відповідач звільняється від цієї компенсації.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 263, 264 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; б) як розподілити між сторонами судові витрати.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортних засобів № АС/5202798, страховик ТДВ «МСК» повинен сплати позивачу відшкодовану ним ОСОБА_3 матеріальну шкоду за рішенням суду за вирахуванням франшизи відповідно до вимог ст.ст. 12.1 та 22.1 Закону України «Про обов'язковестрахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками районного суду, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального права та не відповідають обставинам справи з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що 21 вересня 2014 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи належним йому на праві власності автомобілем марки BMW 523і, держ. номер НОМЕР_1, рухався по вул. Дружби Народів в м. Харкові при зміні напрямку руху не впевнився, шо це буде безпечним допустив зіткнення з автомобілем Honda CRV, держ. номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок зіткнення автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2014 р. ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія» відповідно до полісу № АС/5202789 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.Ліміт страхового відшкодування становить 50 000,00 грн.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №10638 від 05.11.2014 р. в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 спричинена матеріальна шкода в розмірі 20 098,94 грн.

Відповідно до страхового акту №7910 від 29.12.2014 року ОСОБА_3 29 вересня 2014 року звернулася до з заявою про виплату на її користь страхового відшкодування.

ТДВ «Міжнародна страхова компанія» виплатило страхове відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 9931,16 грн. відповідно до полісу №АС/5202798, укладеного 26.09.2013 р. між ОСОБА_2 та ТДВ «Міжнародна страхова компанія».

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 не заперечувала, що ОСОБА_2 не оскаржував рішення (оцінку) ТДВ «МСК» щодо розміру страхового відшкодування у сумі 9931,16 грн.

19.05.2016 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,третя особа - ТДВ «МСК» про стягнення відповідно до вимог ст. 1196 ЦК України різниці між розміром фактичних витрат та розміром страхового відшкодування.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2016 р., яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 10 167,78 грн., витрати за проведення авто-товарознавчого дослідження в розмірі 885,60 грн., судові витрати в розмірі 551,20 грн., а всього 11 604 грн. 58 коп.

Згідно наданих квитанцій ОСОБА_2 на виконання рішення суду від 27.09.2017 р. сплатив ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 11 604 грн. 58 коп.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) врегульовано Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV(Закон N 1961-IV).

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону N 1961-IV).

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV(Закон N 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV(Закон N 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV(Закон N 1961-IV) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як зазначено у п. 36.2. вище вказаного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Відповідно до п. 36.7. рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Таким чином, розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36,37 Закону № 1961-IV).

При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Отже, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Даний висновок викладений в постанові Верховного суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15, який в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У зв'язку з наведеним доводи ОСОБА_2 при розгляді справи в суді першої інстанції про те, що покладення обов'язку по здійсненню виплат страхового відшкодування виключно на ТДВ «Міжнародна страхова компанія», які були покладені в основу оскаржуваного рішення суду першої інстанції, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та вимогах вищевказаного Закону.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України.

При ухваленні нового рішення колегія суддів виходить із того, що ОСОБА_2 не було оскаржено рішення ТДВ «МСК» щодо виплати страхового відшкодування ОСОБА_3 у сумі меншій, ніж спричинена шкода її майну.

Жодних належних та допустимих доказів у розумінні положень ст.ст. 76, 77 ЦПК України на підтвердження того, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу його (особи, яка завдала шкоди), відповідальності ОСОБА_2, останнім не надано. Добровільна сплата ОСОБА_2 стягнутої ним за рішенням суду суми страхового відшкодування ОСОБА_3, не породжує майнової відповідальності для ТДВ «Міжнародна страхова компанія».

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: