Справа № 477/2575/17
Провадження № 2/477/249/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2017 року позивач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 травня 2011 року в сумі 44188,77 грн., а також судовий збір в сумі 1600,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 26 травня 2011 року між сторонами був укладений договір шляхом приєднання відповідача до умов та правил надання банківських послуг, за яким відповідач одержала кредит в сумі 3300,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала її умови та не сплачувала в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 31.10.2017 року за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 44188,77 коп., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 40).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила, відзиву чи заперечень на позов до суду не надіслала. Враховуючи, що позивач належним чином повідомлена про час та місце судового засідання (а.с. 47) , на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 26 травня 2015 року відповідач звернулась до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 7).

Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), надало позичальнику, тобто відповідачці, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту при укладенні договору на платіжну карту.

Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 3% в місяць (36 % на рік) з розрахунку 360 днів на рік (а.с. 8), передбачили відповідальність сторін за порушення умов Договору.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів.

Згідно з розрахунком заборгованості, скориставшись кредитними коштами, відповідач вчасно не сплачувала кредитну заборгованість, допустила систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим станом на 31.10.2017 року за нею рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 2528,34 грн. (а.с.5-6).

Щодо нарахованих процентів, то відповідно до наданого Банком розрахунку позивачем з 01 квітня 2015 року застосована відсоткова ставка в розмірі 43.20 % річних (тобто 3,6 %), в той же час суду не надано підстав збільшення відсоткової ставки по кредитному договору та доказів узгодження такого підвищення процентів із відповідачем.

Згідно даних Тарифів сторонами узгоджена процентна ставка 3 % на місяць, доказів щодо інших підстав нарахування процентної ставки за іншою ставкою суду не надано.

За вказаного, Банк не довів обґрунтованість свого розрахунку, який здійснювався ним за цей період (з 01.04.2015 року) за підвищеними відсотковими ставками.

За вище вказаного, розмір процентів становить - 4592,93 грн.:

-станом на 31.03.2015 року - 2203,65 коп.

-за період з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року: 2528,34 (сума боргу) грн. х 945 днів заборгованості х 3,0% х 12/360 = 2389 грн. 28 коп.

Щодо суми боргу, як зазначено у позовній заяві, з пені та комісії без розмежування сум в загальному розмірі 3000 грн., то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня є неустойкою, що передається кредитору у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія - це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг.

В свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума, а рішення суду не може будуватись на припущеннях, при цьому, суд розглядає справу в межах заявлених вимог та тягар доведення покладено на сторони (ст. 12, ст. 81 ЦПК України).

До того ж, Банком як неустойка нараховано суми штрафу за порушення строків виконання договірних зобов'язань.

Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені.

Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов'язань (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13).

Заявою про надання кредитних коштів передбачено, що позичальник зобов'язалася сплатити Банку за порушення строків зі сплати по будь-якому з платежів штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 8), що також дублюють Умови та правила надання банківських послуг (п.1.1.5.20).

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 7977,33 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 2528, 34 грн., проценти - 4592,93, штраф - 500 грн. (фіксована складова), штраф процентна складова 356, 06 грн. (2528,34 грн. + 4592,93 грн. х 5 %).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 288 грн. (7977,33 грн. х 100 / 44188,77 грн. = 18%; 1600 х 18% = 288).

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки АДРЕСА_1, паспортні дані НОМЕР_2, виданий Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 03.12.2010 року, особистий код платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (, рахунковий рахунок 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 26 травня 2011 року, що виникла станом на 31 жовтня 2017 року, в загальній сумі 7977 (сім тисяч дев'ятсот сімдесят сім) грн. 33 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 2528, 34 грн., проценти - 4592,93, штраф - 500 грн. (фіксована складова), штраф процентна складова 356, 06 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судові витрати по справі в сумі 288 (двісті вісімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова