Справа №621/2494/17
Пр. №2/621/247/18
Рішення

іменем України

31 січня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Міненко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Зміївської міської ради Харківської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

07.11.2017 року позивачі звернулись із позовом до територіальної громади в особі Зміївської міської ради Харківської області в якому просять суд визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з буд. АДРЕСА_1. Позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 прийняли спадщину шляхом проживання разом із спадкодавцем відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Будинок АДРЕСА_1 був збудований в 1991 році на земельній ділянці, виділеній Рішенням Готвальдівської міської ради народних депутатів від 16.05.1980 року №180 померлому ОСОБА_4. Із ним же був укладений договір про надання в безстрокове користування землею ділянкою, який посвідчений Готвальдівською нотаріальною конторою 25.02.1981 року, №536. Спірний будинок був збудований в 1991 році в шлюбі з ОСОБА_1 Будинок є власністю подружжя. Просять суд ухвалити рішення та визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за ОСОБА_1 на 1/2 частку за дружиною; право власності на 1/6 частку за дружиною ОСОБА_1, на 1/6 частку за сином ОСОБА_2, на 1/6 частку за дочкою ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом.

Відповідно до п. 9 Розділу VIII Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони в судове засідання не з'явились.

Від позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до канцелярії суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. На фіксуванні судового засідання технічними засобами не наполягали.

Від Зміївського міського голови Кучкова П.В. до канцелярії суду надійшла заява з проханням справу розглядати без представника міської ради. Проти задоволення позову не заперечував. На фіксуванні судового засідання технічними засобами не наполягав.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, про що 13.05.2011 року Відділом ДРАЦС Зміївського РУЮ Харківської області видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4. (а.с. 6)

Копією свідоцтва про одруження (повторне), серії НОМЕР_5 від 21.08.1991 року; копіями свідоцтв про народження, серії НОМЕР_6 від 10.02.1984 року, серії НОМЕР_7 від 05.08.1986 року; копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_8 від 28.04.2006 року встановлено та підтверджується той факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 був чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 7 - 10)

Із копії довідки №6300 від 20.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_4, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 11)

Із копії довідки №1133 від 31.10.2017 року виданої КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" вбачається, що згідно матеріалів КП "Зміївське БТІ", рішенням виконкому Готвальдівської міської ради народних депутатів від 16.05.1980 року №180, гр. ОСОБА_4 була виділена земельна ділянка площею 600 кв/м для будівництва житлового будинку АДРЕСА_1. З гр. ОСОБА_4 був заключений договір про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідчений Готвальдівською державною нотаріальною конторою 25.02.1981 року, р-р №536. Належне оформлена технічна документація. Житловий будинок збудований в 1991 році. Станом на 31.12.2012 року право власності на будинок в КП "Зміївське БТІ" не було оформлено. Дійсна інвентаризаційна вартість нерухомого майна станом на 17.07.2017 року становить 386418 грн. (а.с. 13)

З копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для побудови індивідуального житлового будинку від 05.02.1981 року виданого Готвальдівською міською радою народних депутатів вбачається, що ОСОБА_4 надано як забудовнику на праві безстрокового користування земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 600 кв/м (а.с. 52 - 53)

Вказаний план погоджено Готвальдівським комбінатом комунальних підприємств 25.02.1981 року. (а.с. 54 - 56)

Із копії дозволу архітектора Готвальдівського району Харківської області від 16.09.1980 року вбачаться, гр. ОСОБА_4 на підставі розпорядчих документів надано дозвіл на проведення робіт по індивідуальному будівництву. (а.с. 58)

З копії звіту ТОВ "Актуаль" від 30.07.2015 року про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта (житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1) на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, по АДРЕСА_1 знаходиться в готовності до експлуатації, відповідає вимогам надійності і безпечності експлуатації. (а.с. 60 - 64)

Із відповіді Завідувача Зміївської ДНК Харківської області №1266/01-16 вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. (а.с. 46)

З копій відповідей Завідувача Зміївської ДНК Харківської області від 25.10.2017 року на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 вбачається, що за заявами останніх їм було роз'яснено порядок звернення та оформлення спадкових прав. (18 - 20)

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»:

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Із вищенаведеного вбачається, що за життя, спадкодавцем ОСОБА_4, в установленому законом порядку та відповідно до діючої на той час «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» було оформлене право власності на житловий будинок, однак, ОСОБА_4, не вчинив подальші дії спрямовані на отримання свідоцтва про право особистої власності на будинок за встановленою формою згідно додаток N2 та 2-а інструкції.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 №6-54цс12).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено я в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення; нормативно-правовий акт № 449 від 05.08.1992 постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011 №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30.07.2012 №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Відповідно до додатку 3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 проживали разом із померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 на момент відкриття спадщини, та фактично прийняли її відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, крім того, позивачка ОСОБА_1 на підставі законних вимог та вищезазначеного має відведене право на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями як частку спільної сумісної власності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 81, 247, 263-265, 280-284, 288, 289 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Зміївської міської ради Харківської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 як частку спільної сумісної власності подружжя з чоловіком ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 право власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловіка ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2 право власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3 право власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31.01.2018 року.

Головуючий: