Справа №: 398/1252/17
провадження №: 2/398/185/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" січня 2018 р. м. Олександрія Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Коліуш, за участю секретаря судового засідання Замкової Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції)

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 71894,78 грн., яка складається з 41483,82 сума дебіторської заборгованості, 30410,96 грн. сума нарахованої пені. Позов обґрунтований тим, що відповідач відповідно до наказу №Э-КG-КП-2009/1-46 від 01.09.2009 року прийнята на посаду касира - операціоніста, з відповідачем укладений трудовий договір та договір про повну матеріальну відповідальність. 06.10.2011 року у відділенні №91 Олександрійського філіалу ПАТ КБ «Приватбанк» проведено ревізію матеріальних цінностей, якою встановлено нестачу грошових коштів на суму 58072,26 грн., 27.10.2011 року відповідач звільнена з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України, за вказаних фактом порушено кримінальну справу відносно відповідача за ч.2 ст.191 КК України, внаслідок вчинення кримінального правопорушення позивачу завдано матеріальну шкоду, яка обліковується на рахунку дебіторської заборгованості, відкритому на імя відповідача, до цього часу залишок несплаченої суми дебіторської заборгованості обліковується на рахунку та не погашена.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позові. За клопотанням представника позивача було оголошено перерву в судовому розгляді для надання обґрунтованих доводів та документів щодо нарахування пені (заява від 26.10.2017 року). В судовому засіданні представник позивача на питання суду щодо нормативно-правового обґрунтування, розміру, порядку нарахування пені пояснив, що на його звернення до Головного офісу позивача йому відповіді не надали, тому він не може надати пояснення на обґрунтування вимог щодо нарахування пені. На питання суду щодо розбіжності сум недостачі грошових коштів у наданих документах, а саме, виписка за період з 27.03.2000 року по 27.03.2017 року з рахунку №3974, акт №1 від 08.10.2011 року про звірення прийнятих платежів у відділенні №91 станом на 08.10.2011 року, акт ревізії цінностей від 10.10.2011 року, висновок судово-економічної експертизи №95 по кримінальній справі №51-751 від 09.04.2012 року, висновок службового розслідування від 27.10.2011 року, журнали операцій за готівковими платежам від 06.10.2011 року та 07.10.2011 року пояснив, що немає бухгалтерської освіти, тому не може надати пояснень.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, пояснила, що дійсно працювала на посаді касира-операціоніста в ПАТ КБ «Приватбанк» в 2009 -2011 роках, в серпні 2009 року виявила не проведені в програмі платежі, зателефонувала директору Олександрійського філіалу банка. 06.10.2011 року в відділення приїхав працівник служби безпеки банку ОСОБА_4, який забрав в мене паспорт, після цього ми поїхали в центральне відділення банку, її закрили в кабінеті до вечора, ОСОБА_4 погрожував відповідачу, що буде порушено кримінальна справа, тому під тиском нею була написані пояснення, які не відповідають дійсності. Позивача змусили здійснити проведення коштів 06.10.2011 та 07.10.2011 року, 07.10.2011 року ОСОБА_4 повідомив, якщо відповідач внесе на рахунок банку грошові кошти в розмірі 21000 грн., то щодо неї не буде порушено кримінальну справу. 06.10.2011 року ОСОБА_4 вилучив з її робочого корінці приходно-касових ордерів, але жодного акту про вилучення та опису не було складено, акт ревізії для ознайомлення позивачу не надавали. Наявність нестачі пояснила тим, що це сталося в звязку з технічними несправностями програми, вона коштів не присвоювала, такі випадки вже траплялися з іншими касирами, але потім зясовувалося, що нестачі не було, а був збій програми.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, зазначив, що вини в діях відповідача немає, факт недостачі саме з вини відповідача жодними належними та допустимими доказами не підтверджений, під час вилучення касових документів з робочого місця відповідача працівниками не був складений опис цих документів, звернув увагу суду, що в описовій частині висновку судово-економічної експертизи № 95 по кримінальній справі зазначено, що акт ревізії цінностей від 10.10.2011 року складено не у відповідності із формою, яка затверджена «Учетной политикой кассовых операций ПАО КБ «Приватбанк», а саме, не зазначено дані за приходом(кількість документів, сума), дані за видатками (кількість документів, сума), немає підпису матеріально-відповідальних осіб.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до таких висновкі.

Відповідно до наказу №Э-КG-КП-2009/1-46 від 01.09.2009 року відповідач була прийнята на посаду касира-операціоніста в ПАТ КБ «Приватбанк», між позивачем та відповідачем був укладений трудовий договір №1640 від 01.09.2009 року та укладений договір про повну матеріальну відповідальність №1640/1 від 01.09.2009 року, відповідно до якого відповідач бере на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених йому установою банку цінностей і в звязку з цим зобовязується обережно поводитися з переданими йому на зберігання або на інші цілі матеріальними цінностями і вживати заходи щодо запобігання шкоди, своєчасно повідомляти адміністрацію установи банку про усі обставини, що загрожують безпеці зберігання довірених йому цінностей, суворо дотримуватися встановлених правил здійснення операцій з цінностями і їх зберігання тощо.

З посадової інструкції касира-операціоніста 2 категорії ОСОБА_1 вбачається, що основними завданнями є, зокрема, забезпечення схоронності грошових коштів, цінностей, касових документів, в функції касира входить обслуговування юридичних та фізичних осіб пр. прйому та видачі грошової готівки: прийом готівкових грошових коштів клієнтів для зарахування на поточні рахунки, прийом готівкових грошових коштів від фізичних осіб для зарахування на власні поточні рахунки, вкладні/депозитні/ рахунки та рахунки інших юридичних та фізичних осіб, прийом платежів населення, касир-операціоніст несе відповідальність схоронність цінностей.

Відповідно до висновку службового розслідування від 27.10.2011 року по факту недостачі в операційній касі №91 Олександрійського філіалу Кіровоградського РУ Приватбанка встановлено, що 06.10.2011 року в УБ по Кіровоградському РУ від керівника відділення «Олександрійський філіал» ОСОБА_5 надійшла інформація про те, що в операційній касі спеціалізованого відділення №91зі слів касира-операціоніста ОСОБА_1 недостача грошових коштів в сумі 20000,00 грн., яка виникла 23.08.2011 року. За результатами проведеної ревізії в касі виявлена недостача грошових коштів в сумі 3566,45 грн. При проведенні додаткової перевірки співробітником ВБ були виявлені не проведені по касі квитанції на оплату клієнтами за газ, світло, електроенергію в сумі 45066,85 грн. Загальна сума недостачі склала 48633,30 грн., про що складений відповідний акт. Крім того, 06.10.2011 року від Олександрійського управління газового господарства надійшло повідомлення, що протягом вересня-жовтня2011 року в управління не надійшла виручка в сумі 14127,53 грн. Після проведення звірки прийнятим касиром платежів загальна сума недостачі склала 54382,69 грн.

З виписки за період з 27.03.2000 року по 27.03.2017 року з рахунку №3974, яка надана як доказ розміру спричиненої шкоди, дебіторська заборгованість складає 41483,82 грн.

Згідно з журналом операцій за готівковими платежам від 06.10.2011 року (касир ОСОБА_1О.) касиром проведені платежі на суму 44943,73 грн., журналу операцій за готівковими платежам від 07.10.2011 - на суму 9603, 10 грн.

Представник позивача посилається на зазначені вище журнали як на доказ того, що саме з вини відповідача виникла недостача грошових коштів. Однак, зазначеними журналами підтверджується тільки факт того що 06.10.2011 року та 07.10.20111 року касиром операціоністом ОСОБА_1 були проведені касові операції з прийняття готівкових коштів платників.

Відповідно до ОСОБА_5 №1 від 08.10.2011 року про звірення прийнятих платежів у відділенні №91 станом на 08.10.2011 року проведена звірка прийнятих касиром-операціоністом ОСОБА_1, платежі в сумі 54382,69 грн. не було виявлено в реєстрі прийнятих платежів, що підтверджує факт нестачі в касі на суму 54382,69 грн. Даним актом не визначено за який період виникла недостача грошових коштів, які саме платежі та яким касиром-операціоністом були прийняті, проте не здані до каси, не додані реєстри платежів.

З акту ревізії цінностей від 10.10.2011 року вбачається, що станом на 06.10.2011 року в сховищі відділення №91 встановлена наявність недостачі 3566,45 грн. в національній валюті та зазначено, що при підрахунку квитанцій працівником Департаменту внутрішньої політики ОСОБА_4 були виявлені непроведені платежі на суму 45066,85 грн., на рахунок 3974 винесена суму 48059,18 грн.

Суд зазначає, що жодні документи, надані та складені працівниками ПАТ КБ «Приватбанк» не містять підпису відповідача про ознайомлення з даними документами.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.11.2016 року (справа №398/5344/14-к) ОСОБА_1, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності в звязку з закінченням строку давності, кримінальне провадження закрито без встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінуємого злочину.

За висновком судово-економічної експертизи №95 по кримінальній справі №51-751 від 09.04.2012 року документально не підтверджується встановлена за актом звірки платежів в ПК»Біплан»№1 від 11.11.2011 року нестача грошових коштів на суму 45066,85 грн. у відділенні №91 Олександрійського філіалу ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 10.06.2011р. по 06.10.2011р. Документально не підтверджується нестача грошових коштів, яку встановлено актом звірки платежів в ПК»Біплан»№1 від 11.11.2011 року у відділенні №91 Олександрійського філіалу ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 45066,85 грн. Документально підтверджується, що не проведені касиром операціоністом по ПК «Біплан» та отримані від платників готівкові кошти згідно квитанцій у наступних періодах та у розмірі: за період з 10.06.2011 року по 29.07.2011 рік на загальну суму 1978,34 грн., за період з 10.08.2011 року по 31.08.2011 рік на загальну суму 6682,01 грн., за період з 12.09.2011 року по 31.09.2011 рік на загальну суму 10668,69 грн., за період з 01.10.2011 року по 05.10.2011 рік на загальну суму 12304,51 грн. Загалом за період з 10.06.2011 року по 05.10.2011 рік на загальну суму 31633,55 грн. Не надається за можливе встановити у якому періоді не проведені касиром-операціоністом по ПК «Біплан» та отримані від платників готівкові кошти згідно квитанцій, у звязку з тим, що на них не проставлена дата отримання готівкових коштів у касу відділення №91 Олександрійського філіалу ПАТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 2839,50 грн. Згідно з п.п.2.2 положення «Про організацію операційної діяльністю в банках України» затвердженої постановою Правління Національного Банку України №254 від 18.06.2003 року (із змінами та доповненнями), «Учетной политики кассовых операций» ПАО КБ «Приватбанк», «Должностной инструкции кассира-операциониста 2 категории» ОСОБА_6О.» дії на спрямування вказаних коштів за призначенням у період з 10.06.2011 року по 06.10.2011 року зобовязаний був вчинити касир-операціоніст відділення №91 Олександрійського філіалу ПАТ КБ «Приватбанк».

З копії квитанцій від 07.10.2011 року та 10.10.2011 року вбачається, що відповідачем внесено на рахунок №3974 грошові кошти на загальну суму 21000,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п.9 р. 1 ОСОБА_7 про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ 01.06.2011 року №174 (в редакції на станом на 2011 рік) Банк на підставі цієї ОСОБА_7 та з урахуванням переліку касових операцій зобов'язаний розробити і затвердити внутрішні положення (інструкції) про організацію роботи щодо здійснення касових операцій, у яких, зокрема, слід визначити порядок: роботи операційної каси в операційний та в післяопераційний

час; приймання, видачі, зберігання готівки та інших цінностей в операційній касі, у тому числі з застосуванням АТМ,; внутрішнього переміщення готівки і цінностей в операційній касі, у тому числі із застосуванням АТМ.

Пунктом 1.12 гл. 1 розділу IV зазначеної ОСОБА_7 встановлено, що Банк (філія, відділення) приймає платежі готівкою за рахунками на сплату платежів (квартплата та комунальні послуги, телефонний зв'язок, кабельне телебачення, електроенергія, газ

інше), які формуються юридичною особою - отримувачем платежів. Такий документ має містити всі обов'язкові реквізити, що передбачені пунктом 1.3 цієї глави. Усі операції з приймання платежів готівкою за рахунками на сплату платежів банк зобов'язаний фіксувати в протоколі САБ або реєстрі у формі, яка не допускає зміни його змісту, що підтверджує виконання зазначених касових операцій.

Банк (філія, відділення) приймає від клієнта готівку для здійснення її переказу через операційну касу і ПТКС. Банк (філія, відділення) здійснює приймання платежів від

клієнтів із застосуванням САБ. 2.13. Банк (філія, відділення) після закінчення касового

обслуговування клієнтів підраховує суми за касовими документами,

за якими проведені касові операції, і звіряє їх та залишок готівки в операційній касі з даними бухгалтерського обліку (гл.2 розділу IV ОСОБА_7).

Позивачем ОСОБА_7 про організацію роботи по здійсненню касових операцій в ПАТ КБ «Приватбанк» не надана, не надані первинні касові документи, графік роботи відповідача в період виникнення недостачі, документи, складені працівниками ПАТ КБ «Приватбанк» та висновок судово-економічної експертизи мають розбіжності щодо сум недостачі та періодів виникнення цієї недостачі.

Крім того, документів на підтвердження проведення звірки залишків готівки в операційний касі за кожний операційний день з даними бухгалтерського обліку позивачем не надано.

Відповідно до п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 року № 419 «Про затвердження порядку подання фінансової звітності», п.п. «г» п. 3 ОСОБА_7 по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 року № 69, п. 1.4 глави 1 розділу Х Постанови правління НБУ від 20 грудня 2005 року № 480 «Про затвердження інструкції з бухгалтерського обліку основних засобів і нематеріальних активів банків України», передбачається обов'язкове проведення інвентаризації у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день установлення таких фактів), однак доказів проведення такої інвентаризації позивачем не надано.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Щодо постановлення Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області ухвали від 22.11.2016 року (справа №398/5344/14-к) про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності в звязку з закінченням строку давності суд зазначає, що п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 розяснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1997 року «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29.12.1992 року, за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності.

Обовязковими умовами настання матеріальної відповідальності працівника є пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; вина в діях чи бездіяльності працівника; прямий причинний зв'язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. У будь-якому разі працівник повинен нести матеріальну відповідальність лише за ту частину шкоди, яка безпосередньо випливає з його дій чи бездіяльності. Отже, відсутність підстав чи однієї з обовязкових умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов'язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, оскільки позивачем не доведена та не підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні протиправна поведінка відповідача, вина в її діях та прямий причинний зв'язок між протиправною і винною дією відповідача і шкодою, яка настала, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення боргу в сумі 41483,82 слід відмовити.

Щодо стягнення суми нарахованої пені в розмірі 30410, 96 грн. суд зазначає, що враховуючи правову природу пені, відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем, позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, пп.15.5 пп.15 п. 1 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3), про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26 січня 2018 року

Суддя Коліуш Г.В.