Провадження № 2/369/41/18
24.01.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Котенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,
У грудні 2017 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, посилаючись на те, що 23.02.2015 року близько 16:30 год. в смт Чабани по вул.. Машинобудівників, Києво-Святошинського району, Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: 1) «BMW 325 I», номерний знак НОМЕР_1, який знаходився під керуванням ОСОБА_1; 2) «TOYOTA», номерний знак НОМЕР_2.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «BMW 325 I», номерний знак НОМЕР_1 була застрахована Позивачем, поліс № АІ/2426005 від 11.12.2014 року.
Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до Довідки ДАЇ про обставини ДТП, акту огляду пошкодженого ТЗ від 24.02.2015 року.
12.05.2015 року, ПрАТ «УСГ» звернулось до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 33 726 грн. 62 коп.
Києво-Святошинським судом Київської області, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, за ст.. 124, ст..122-4 КупАП.
13.01.2017 року відповідачу було направлено лист № 80 ПР/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив.
У судове засідання представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява у якій позивач просив справу розглянути в його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з'явилася, повідомлялася належним чином причини не явки суду не відомі.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23.02.2015 року близько 16:30 год. в смт Чабани по вул.. Машинобудівників, Києво-Святошинського району, Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: 1) «BMW 325 I», номерний знак НОМЕР_1, який знаходився під керуванням ОСОБА_1; 2) «TOYOTA», номерний знак НОМЕР_2.
Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.03.2015 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «BMW 325 I», державний номер НОМЕР_1, перед початком та під час руху проявила неуважність, при зміні напрямку руху та допустила зіткнення з автомобілем «TOYOTA», державний номер НОМЕР_2, який стояв припаркований на стоянці, який від удару відкинуло та зіткнувся з автомобілем «VOLVO», державний номер НОМЕР_3, який стояв також поруч припаркований. Після чого, здійснила рух заднім ходом, розпочавши рух, здійснюючи знову розворот та допустила зіткнення з автомобілем «КІА», державний номер НОМЕР_4, який стояв також припаркований. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. п. 2.3 «б»; 10.1, 2.10 ПДР України і вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України визнала повністю.
Відповідно до довідки Відділу ДАІ по обслуговуванню Києво-Святошинського району при УДАЇ ГУ МВС України в Київській області, виданої ОСОБА_1 вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «BMW 325» державний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження.
13.01.2017 року відповідачу ОСОБА_1 було направлено лист № 80 ПР/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив.
Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди також додаються витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду.
Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).
Оскільки в судовому порядку було встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобіля, суд дійшов висновку, що вимога позивача ПрАТ «СК «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПрАТ «СК «Провідна».
Керуючись п.п. 2, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст. 6, 22, 29, 38, 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 993, 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263, 264, 282, 284 ЦПК України , суд-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л.М.