Номер справи 220/2208/17
Номер провадження № 2/220/149/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді - Яненко Г.М.,

за участю секретаря - Кірпічнікової Н.Є.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, про визнання права приватної власності на спадкове нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, про визнання за ним права приватної власності на спадкове майно.

Вимоги заявника мотивовано відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу.

Уповноважені представники сторін в судове засідання не з'явились.

Від представника позивача надійшла заява, в якій вимоги позову представник підтримала повністю та просила суд здійснювати розгляд без її участі.

Від Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області надійшов лист в якому орган місцевого самоврядування позовні вимоги визнав повністю та клопотав про можливість розгляду справи без участі його представника.

Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а відтак, згідно ст. 49, 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову.

Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, місцем його смерті є смт. Велика Новосілка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 02.02.2017 року, виданим Великоновосілківським районним ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області.

Згідно копії державного акта серії НОМЕР_3, виданого 26 жовтня 2005 року Великоновосілківською районною державною адміністрацією, у власності ОСОБА_3 перебувала земельна ділянка площею 3.990 га, розташована на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, кадастровий номерНОМЕР_4

Володіння на праві власності померлим ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 3.990 га, кадастровий номер НОМЕР_4, підтверджується також витягами з державного земельного кадастру, згідно яких вказана земельна ділянка перебуває в оренді.

У відповідності копій паспортів померлого та позивача, а також свідоцтва про народження позивача, ОСОБА_1 є рідним сином померлого ОСОБА_3.

За змістом позовної заяви, померлий ОСОБА_3 заповіту не складав, на момент смерті у зареєстрованому шлюбі не перебував, інших спадкоємців, крім позивача не має, що серед іншого підтверджується постановою державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори від 27.11.2017 року, долученої до матеріалів справи, згідно якої у вчинені нотаріальних дій по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю у заявника оригіналів правовстановлюючих документів.

Позивачем зазначено, що оригінал державного акта серії НОМЕР_3, був втрачений та на підтвердження цього до матеріалів справи долучено копію сторінки газети «Сільський край» про втрату державного акта серії НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_3

Відсутність документа який підтверджує факт належно оформленого і зареєстрованого у встановленому порядку права власності на спадкове майно, перешкоджає можливості володіти, користуватись та розпоряджатись майном, а тому стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про захист його майнових прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України).

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1258 ЦК України визначено черговість спадкування за законом . Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Так виходячи із змісту наведених норм і відповідно до встановлених у даній справі обставин, неможливість здійснити процедуру щодо реєстрації права власності на нерухоме майно в позасудовому порядку не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1.

У той же час, у відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, які правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту договору, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, у відповідності з діючим законодавством, звернувся щодо прийняття спадщини у встановлені законодавством України строки, однак отримати свідоцтво про право на спадщину позбавлений можливості, у зв'язку з тим, що незалежно від його волі виникли обставини, які унеможливлюють нотаріально посвідчити процедуру прийняття позивачем спадкового майна.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІН НОМЕР_1), право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.990 га, розташовану на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, кадастровий номер НОМЕР_4, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Г.М. Яненко