Справа № 127/2-н-242/07
Провадження 4-с/127/230/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі: Гончаруку І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці скаргу кредитної спілки «Альянс Україна» на постанову державного виконавця Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 від 26.10.2017 року у ВП № 51915362, заінтересована особа ОСОБА_2, Замостянський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,-

В С Т А Н О В И В:

КС «Альян Україна» звернулась до суду із скаргою на постанову державного виконавця Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 від 26.10.2017 року у ВП № 51915362, заінтересована особа ОСОБА_2, Замостянський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Скарга мотивована тим, що 26 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Дейдиш С.І. Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області при примусовому виконанні судового наказу № 2-н-242-07, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці про стягнення на користь КС «Альянс Україна» з ОСОБА_2 боргу в сумі 10 004, 97 грн. та судові витрати., винесено постанову ВП № 51915362 про повернення виконавчого документу стягувачеві у звязку із відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернуте стягнення. Заявник вважає, що така постанова державного виконавця є незаконною та предчасною, оскільки факт відсутності майна та коштів у боржника в повному обємі не було перевірено. У звязку із вищевикладеним заявник звернувся до суду з даною скаргою та просив скасувати постанову державного виконавця Замостянського ВДВС м. Віннниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 від 26.10.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачеві. В судове засідання представник скаржника КС «Альянс Україна» не зявився, однак надіслав до суду заяву в якій просить скаргу розглянути у його відсутність, скаргу підтримує та просить задоволити. Державний виконавець Дейдиш С.І. надав до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що постанова про повернення виконавчого документа винесена правомірно, оскільки були вжиті всі необхідні дії щодо перевірки майнового стану боржника. Проте, у боржника не виявлено майна, на яке можливо звернути стягнення. Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Згідно ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.12.2007 року по справі № 2-н-242-07 Замостянським районним судом м. Вінниці видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь кредитної спілки «Альянс Україна» суми неповернутого кредиту у розмірі 2500 грн., штраф 50% за порушення строків сплати кредиту та процентів за дострокове розірвання договору 1 250 грн., пені у розмірі 4 500 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 1 754,97 грн., а всього 10 004,97 грн., а також витрати повязані зі сплатою судового збору у сумі 50 грн. 02 коп. та витрати повязанні зі сплатою збору на інформаційно технічне забезпечення в сумі 15 грн.(а. с. 4). 18.07.2016 року КС «Альянс Україна» звернулась із заявою до Замостянського ВДВС ГТУЮ про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої було відкрито виконавче провадження № 51915362 з примусового виконання виконавчого листа № 2-н-242-07 від 10.12.2007 року. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 від 26.10.2017 року повернуто стягувачеві виконавчий лист № 2-н-247-07, у звязку з відсутністю майна у боржника на яке може бути звернуто стягнення(а.с.2). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки. Судом встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання виконавчого листа № 2н-242-07, а саме:

- здійснено заходи щодо розшуку майна боржника;

- накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2, згідно постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.08.2016 року (а.с. 56).

- здійснено запит щодо наявності транспортних засобів у боржника. Однак транспортні засоби за боржником не зареєстровані, згідно довідки «НАІС ДДАІ» МВС України (а.с. 57);

- здійснено запит в Державну фіскальну службу у м. Вінниці для виявлення інформації про відкриття рахунків в установах банків у боржника не зареєстровано відкритих банківських рахунків,згідно відповіді ДФС № НОМЕР_1 від 03.10.2017 року (а.с. 38);

- боржник ОСОБА_2 не працює та не отримує пенсію, згідно відповіді ДФС № НОМЕР_2 від 03.10.2017 року та відповіді ПФУ № НОМЕР_3 від 04.10.2017 року (а.с. 40);

- згідно інформаційної довідки № 110848768 від 20.10.2017 року, нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення за боржником не зареєстровано (а.с.45-48);

- здійснено запит до Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовим та цивільно правовим договорами, про останнє місце роботи інформація відсутня. Державним виконавцем 20.10.2017 року в рамках виконавчого провадження № 2-н-242/2007 перевірено майновий стан боржника за адресою: м. Вінниця вул. Київська, 45/44, про що складено відповідний акт. Згідно якого, при виході за вказаною адресою двері ніхто не відчинив (а.с. 37). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем вживалися заходи примусового виконання, проте в боржника відсутнє ліквідне майно, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Отже, дослідивши матеріали виконавчого провадження 2-н-242-07, суд приходить до висновку, що державним виконавцем було вжито всіх заходів щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-н-242/07, виданого 10.12.2007 року. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»). Також ч. 1 ст. 74 вищевказаного Закону, визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор, як учасник виконавчого провадження, мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, та користуватися іншими правами, наданими законом. Статтею 129-1 Основного Закону України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців. Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.14р. №6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12). Таким чином, суд вважає, що державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 при винесенні постанови від 26.10.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, діяв правомірно у відповідності із своїми повноваженнями та правами, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право заявника КС «Альянс Україна» державним виконавцем при вчиненні виконавчих дій не порушено, а тому підстави для задоволення скарги відсутні. На підставі викладеного та керуючись ст.260,261,263,ст. 447- 451,ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги кредитної спілки «Альянс Україна» на постанову державного виконавця Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 від 26.10.2017 року у ВП № 51915362, заінтересована особа ОСОБА_2, Замостянський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області - відмовити. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: