Номер провадження: 22-ц/785/2255/18
Номер справи місцевого суду: 514/1486/17
Головуючий у першій інстанції Тончева Н. М.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Нечай Лідії Степанівни погодженого із начальником Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мажар Ольгою Іванівною про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 без вилучення паспортного документа за апеляційною скаргою Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 10 листопада 2017 року, постановлену суддею Тончевою Н.М.

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року до Тарутинського районного суду Одеської області звернувся старший державний виконавець Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Нечай Л.С. з поданням погодженим із начальником Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Мажар О.І., в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстровану в будинку АДРЕСА_1 до виконання зобов'язань, покладених на неї виконавчим листом №514/345/16-ц виданим 07 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» загальну суму заборгованості в розмірі 14294 (чотирнадцять тисяч двісті дев'яносто чотири) гривні 97 (дев'яносто сім) копійок та суми судових витрат в розмірі 1378 гривень.

В обґрунтування зазначеного подання заявник зазначив, що у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №54277394, з виконання виконавчого листа №514/345/16-ц виданим 07 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» загальну суму заборгованості в розмірі 14294 (чотирнадцять тисяч двісті дев'яносто чотири) гривні 97 (дев'яносто сім) копійок та суми судових витрат в розмірі 1378 гривень.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована в будинку АДРЕСА_1.

Після проведення ряду дій державним виконавцем, виконавчий документ не виконано, а тому вказане стало підставою для звернення державного виконавця з поданням до суду.

Посилаючись на те, що рішення боржником не виконане, вона ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо його виконання, просив тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина до виконання зобов'язань, покладених на неї за виконавчим листом №514/345/16-ц виданим 07 липня 2016 року про стягнення боргу.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 10 листопада 2017 року у задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення подання старшого державного виконавця Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не надано жодного доказу, який свідчив би про ухилення боржника від виконання зобов'язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов'язання, у зв'язку з чим, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що подання є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших, і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є боржницею у виконавчому провадженні №514/345/16-ц за виконавчим листом, виданим 07 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 14294 (чотирнадцять тисяч двісті дев'яносто чотири) гривні 97 (дев'яносто сім) копійок та суми судових витрат в розмірі 1378 гривень, відкритому старшим державним виконавцем Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.07.2017 року (а.с. 6-7).

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області знаходиться вище зазначене виконавче провадження, за яким боржником зобов'язання не виконано.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Враховуючи, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухиляння боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, а обставини, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання рішення суду про стягнення заборгованості державним виконавцем не зазначено та докази на їх підтвердження суду не надано, вимоги державного виконавця є безпідставними, і задоволенню не підлягають.

Так, державним виконавцем було зроблено запит до ПФУ відносно місяця роботи ОСОБА_4, яка згідно відповіді ПФУ працює за цивільно-правовим договором в Приватному Акціонерному Товаристві «Грона» (а.с. 17).

09 жовтня 2017 року державним виконавцем була направлена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_4 (а.с. 19).

Відсутність ОСОБА_4 за своїм місцем проживання, в зв'язку з находженням на роботі не може свідчити про ухилення останньої від виконання судового рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України та відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Хоч у справі, яка переглядається, суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в мотивувальній частині рішення послався на норму закону, яка була на момент розгляду справи виключена, а саме на п. 2 ч. 1 та на ч. 4 ст. 6 «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», але встановивши правильно факт про відсутності доказів, які свідчать про ухилення боржника від виконання зобов'язання, правильно вирішив справу по суті.

Доводи апеляційної скарги, колегією суддів до уваги не приймаються, з тих підстав, що позбавленні правового обґрунтування і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, а відтак і підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», залишити без задоволення, а ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 10 листопада 2017 року без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець

Дата складання повного судового рішення 25 січня 2018 року