У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2018 року суддя Деснянський районний суд м. Києва Зотько Т.А., розглянувши заяву представника позивача - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №004-2008-1020 від 04.04.2008 у розмірі 48135,76 швейцарських франків.

Одночасно з подачею позову до суду, представником позивача - ОСОБА_2 також було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до вимог якої останній просив суд вжити заходів забезпечення позову по справі, а саме накласти арешт на 1/5 частину квартири двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,9 кв.м., та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3

Подана заява була мотивована представником позивача тим, що сторона позивача вважає, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача зможе істотно ускладнити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про те, що вказана заява позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. У відповідності до ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Відповідно до положень ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду прозадоволення позову; з'ясуватиобсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Оцінивши наведені представником позивача підстави для вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про необґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки відносини, які виникли між сторонами спору, стосуються виконання зобов'язань по кредитному договору, в якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору сторонами укладено договір іпотеки, що не обмежує права кредитора отримати задоволення своїх грошових вимог, у разі доведення обставин неналежного виконання позичальником договірних зобов'язань, за рахунок іпотечного майна у спосіб визначений чинним законодавством.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії цивільного процесу, оскільки представником позивача не долучено докази щодо оцінки вартості об'єктів, на які має бути накладено арешт, не доведено наявність обставин, які б давали підстави припускати, що існує вірогідність того, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на відчуження майна, що позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149-153, 352-354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви представника позивача - ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складено - 05.11.2018.

Суддя: