У х в а л а

22 січня 2018 року

м. Київ

справа № 46/2222/15-ц

провадження № 61-1421 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

третя особа - орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року у складі суддів: Крайник Н. П., Берези В. І., Мельничук О. Я., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - орган опіки та піклування Франківської районної державної адміністрації Львівської області, про виселення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - орган опіки та піклування Франківської районної державної адміністрації Львівської області, про виселення.

Уточнену позовну заяву мотивовано тим, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 29 грудня 2005 року.

У зазначеній квартирі за згодою попереднього власника зареєстрована, але не проживає її дочка ОСОБА_6, яка має постійне місце проживання за кордоном, а також зареєстровані та проживають ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Ставши власником квартири, вона погодилася, щоб відповідачі проживали в даній квартирі на умовах найму та внесення плати за комунальні послуги.

Комунальні послуги відповідачі не сплачують, вона та відповідачі ніколи не проживали разом у спірній квартирі як одна сім'я. Враховуючи, що матеріально-побутове становище погіршилося, а квартира потрібна їй для власного проживання, вона неодноразово зверталася до відповідачів з вимогою звільнити її жиле приміщення, однак її вимоги не було задоволено, а тому просить зняти з реєстрації та виселити відповідачів.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року у складі судді: Мартьянової С. М., позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 подала до суду апеляційну скаргу.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року скасовано, у задоволені позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до статті 156 Житлового кодексу України (надалі - ЖК України), члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року, ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року та залишити в силі рішення Франкіського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що вона є новим власником спірної квартири, а відповідачі не є членами її сім'ї та вселилися у квартиру за згодою попереднього власника, тому на них не поширюються норми статті 405 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), вони втратили право користування спірною квартирою і підлягають виселенню.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги вказують на необхідність перевірки матеріалів справи.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник