Провадження № 2/522/4239/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства „Ощадбанк" про визнання недійсним договору відновлювальної кредитної лінії та визнання недійсними іпотечних договорів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та з врахуванням заяви про доповнення позовних вимог від 04.04.2017 року просить визнати недійсним Договір відновлювальної кредитної лінії № 2465-н від 01.10.2008 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати недійсним іпотечний договір від 02.10.2008 р., предметом іпотеки якого є квартира АДРЕСА_1; визнати недійсним іпотечний договір від 02.10.2008 р., предметом іпотеки якого є нежитлові підвальні приміщення по АДРЕСА_2.

При цьому посилається на те, що ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» стверджує, що 01.10.2008 р. було укладено з ним договір відновлювальної кредитної лінії № 2465-н і як на підставу зазначеного вказує про особисте підписання ним даного кредитного договору.

У зв'язку з тим, що ним, як позичальником договір відновлювальної кредитної лінії № 2465-н від 01.10.2008 р. особисто не підписувався, вважає його недійсним.

Вимоги про визнання іпотечних договорів від 02.10.2008 р., предметом іпотеки яких є квартира АДРЕСА_1 та нежитлові підвальні приміщення по АДРЕСА_2 - є похідними за вимогами про визнання недійсним Договору відновлювальної кредитної лінії № 2465-н від 01.10.2008 року, тому також підлягають визнанню не дійсними.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, надав суду письмові заперечення на позов.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2008 року між ВАТ „Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління, правонаступником якого на даний час є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 2465-н (надалі - Кредитний договір).

Згідно умов Кредитного договору Банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 1500000,00 грн. (один мільйон п'ятсот тисяч гривень, 00 коп.) зі сплатою по процентній ставці 21,0 % річних з остаточним строком погашення до 01.10.2018 року.

На всіх сторінках Кредитного договору, крім однієї сторінки з реквізитами сторін стоять підписи ОСОБА_1

В забезпечення умов Кредитного договору 01.10.2018 року між ОСОБА_2, з однієї сторони, ВАТ „Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління, з другої сторони, та ОСОБА_1, з третьої сторони, було укладено договори поруки № 1, на кожній сторінки якого міститься підпис позивача.

Також 01.10.2018 року між ОСОБА_3, з однієї сторони, ВАТ „Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління, з другої сторони, та ОСОБА_1, з третьої сторони, було укладено договори поруки № 2, на кожній сторінки якого міститься підпис позивача.

Згідно заяви на видачу готівки № 579834_001 від 02.10.2008 року ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору № 2465-н від 01.10.2018 року отримано грошові кошти у сумі 1500000,00 грн. Заява містить підпис отримувача.

29.01.2009 року ОСОБА_1 звертався з заявою до Одеського обласного управління ВАТ „Державний ощадний банк України" про надання відстрочки платежу строком на 6 місяців з врахуванням його прострочки по платежам, а також просив розбити суму заборгованості на 18 місяців.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13 серпня 2014 року по цивільній справі № 1522/8461/11 позов Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено повністю та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у сумі 3097751,02 грн. та судові витрати у розмірі 606,70 грн. з кожного.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2014 року змінено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_3 відповідно до договору поруки № 2 до кредитного договору №2465-н від 01.08.2008 року; з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до договору поруки № 1 до кредитного договору №2465-н від 01.08.2008 року на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість у сумі 2697305,86 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 13 серпня 2014 року в незмінній при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року залишено без змін.

Відповідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Також, суд зазначає про те, що цивільна справа № 1522/8461/11 за позовом Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відновлювальної кредитної лінії № 2465-н від 01.10.2008 року перебувала на розгляді місцевого, апеляційного та Вищого спеціалізованого суду України, якими не було встановлено неправомірності укладання оскаржуваних договорів.

Таким чином, як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, договір відновлювальної кредитної лінії № 2465-н від 01.10.2008 року відповідає всім вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК України, тому відсутні будь-які правові підстави для визнання його недійсним. Також за вищевказаних обставин не підлягають задоволенню вимоги в частині визнання недійсними договорів іпотеки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 215, 526, 626, 627, 629, 638, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства „Ощадбанк" про визнання недійсним договору відновлювальної кредитної лінії та визнання недійсними іпотечних договорів відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 31.01.2018 року.

Суддя:

24 січня 2018 року