Справа № 2-547/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі судового засідання Фінько О.П.

за участю представника заявника стягувача ОСОБА_1

заінтересованої особи головного державного виконавця Бутковського І.В.

прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську скаргу публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України на неправомірні дії, рішення та бездіяльність державного виконавця, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання усунути порушення

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року АТ Ощадбанк звернулося до суду з скаргою на неправомірні дії, рішення та бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3

Скарга мотивована тим, що 22 грудня 2017 року головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження №48980370 з приводу виконання виконавчого листа, що був виданий 05.09.2012 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ВАТ Державний ощадний банк заборгованості за кредитним договором № 100 від 28.12.2006 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки згідно актового запису № 384 зареєстрованого Вознесенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області боржник ОСОБА_4 помер 26.07.2017 року.

АТ «Ощадбанк» вважає дії, рішення та бездіяльність старшого державного виконавця Вознесенського МВДВС ГТУЮ ОСОБА_3 неправомірними та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки при винесенні оскаржуваної постанови в межах виконавчого провадження, яке допускає правонаступництво, не вживалося заходів та не виконано жодних дій, спрямованих на визначення кола правонаступників - спадкоємців або встановлення факту відсутності останніх, що є з його боку неправомірною бездіяльністю, а тому просили скаргу задовольнити.

В судовому засіданні представник заявника підтримав скаргу, просив її задовольнити, оскільки вважав, що державний виконавець повинен був звернутися до нотаріальної контори, встановити наявність спадкоємців, при їх наявності вирішити питання про їх залучення. Крім того вважав постанову про закінчення виконавчого провадження передчасною, оскільки вона винесена до спливу шестимісячного строку, який встановлений для звернення спадкоємців до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини.

В судовому засіданні головний державний виконавець Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги, вважав, що його дії при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження повністю відповідають вимогам ЗУ Про виконавче провадження, в коло його обов'язків не входить пошук спадкоємців померлого боржника. Крім того ним здійснювався запит в Першу Вознесенську державну нотаріальну контору Миколаївської області з метою з'ясувати наявність спадкоємців, однак йому було відмовлено у наданні відповідної інформації. Також він вважав, що оскільки в матеріалах виконавчого провадження містяться відомості про відсутність у померлого боржника майна, на яке можливо було б звернути стягнення, то державний виконавець вважав недоцільним чекати закінчення шестимісячного терміну та здійснювати повторний запит нотаріусу.

Прокурор Вознесенської місцевої прокуратури в судовому засіданні скаргу підтримав, вважав її обгрунтованою, а дії державного виконавця неправомірними та передчасними.

З пояснень заявника та заінтересованої особи, матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження, встановлено такі обставини.

Судом встановлено, що 14.10.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Вознесенського районного управління юстиції ОСОБА_5 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 48980370 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ Державний ощадний банк України заборгованості за кредитним договором № 100 від 28.12.2006 року, пені станом на в загальній сумі 158 030 грн. 63 коп., звернувши стягнення на заставлене майно, згідно договору застави, посвідченого 28.12.2006 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, реєстровий 5426, а саме: - транспортний засіб 2006 року випуску, марки HYNDAI, модель TUCSON 2.0, тип легковий універсал В, номер шасі Y6LEU41B7L001975 KMHGN81BP7U544290, обєм двигуна 1975, реєстраційний номер НОМЕР_1,колір чорний, що належав ОСОБА_4.

22.12.2017 головним державним виконавцем Вознесенського МВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження № 48980370 на підставі п. 3 ч. 1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-УІІІ, який набрав чинності 05.10.2016 року, винесено постанову про закінчення провадження у звязку тим, що згідно актового запису № 384 зареєстрованого Вознесенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області боржник помер 26.07.2017 року .

Відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу (надалі - ЦПК) України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їхні права чи свободи.

Врахувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що дії та рішення головного державного виконавця Вознесенського МВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_3 щодо винесення 22.12.2017 року постанови про закінчення виконавчого провадження є неправомірними, та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» з наступних підстав.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби є Конституція України, Закон України «Про виконавче провадження», міжнародні договори України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обовязковість виконання рішень суду як основна засада судочинства, гарантована Конституцією України, забезпечується Державною виконавчою службою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За правилами ч.ч.1,2 ст.2 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 ст. 11, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зі змісту постанови головного державного виконавця Вознесенського МВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 22.12.2017 року вбачається, що мотивом для закінчення виконавчого провадження є встановлення факту смерті боржника ОСОБА_4, а підставою - п.3 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону, на який посилається головний державний виконавець Бутковський І.В., передбачає закінчення виконавчого провадження у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Стаття 1219 Цивільного Кодексу України визначає вичерпний перелік прав і обовязків, які не входять до складу спадщини.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема: права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 608 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою, проте, зобовязання по сплаті кредитору коштів по кредиту не може розглядатись як таке, що могло бути виконане лише боржником в силу його особливих можливостей, яких не має інша особа, а тому таке зобовязання не припиняється, а допускає правонаступництво.

В звязку з цим спадкоємці, які прийняли спадщину, несуть відповідальність перед кредитором в межах отриманої спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1231 ЦК України до спадкоємців переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Відтак правовідносини щодо зобовязання відшкодувати заподіяну майнову шкоду (збитки) допускають правонаступництво, тому виконавче провадження не підлягає закриттю в звязку із смертю боржника, без здійснення дій направлених на встановлення правонаступників боржника.

Крім того, на день винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження набули чинності зміни до ст. 8 Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких ч. 13 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» була викладена в наступній редакції: «Нотаріус на письмовий запит органів доходів і зборів, державного виконавця, приватного виконавця надає інформацію про вступ фізичної особи у права спадкоємця з обов'язковим зазначенням повних даних про таку особу та даних про майно, отримане за правом успадкування».

Проте, головний державний виконавець Бутковський І.В. при винесенні оскаржуваної постанови в межах виконавчого провадження, яке допускає правонаступництво, не вжив заходів та не виконав жодних дій, спрямованих на визначення кола правонаступників спадкоємців або встановлення факту відсутності останніх, що на думку суду є з його боку неправомірною бездіяльністю.

В даному випадку, державний виконавець повинен був зупинити виконавче провадження, як то передбачено п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Та в подальшому вирішити питання про заміну сторони її правонаступником.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено обовязковість виконання судових рішень, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Обовязковість виконання рішень суду як основна засада судочинства, гарантована Конституцією України, забезпечується Державною виконавчою службою.

Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, дії головного державного виконавця Вознесенського МВДВС ГТУЮ ОСОБА_3 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 грудня 2017 року є неправомірними та відповідна постанова підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону № 1404-УІІІ у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувану визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 22.12.2017 року про закриття виконавчого провадження № 48980370 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-547/2010, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 05 вересня 2012 року на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором № 100 від 28.12.2006 року, неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 від 22.12.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 48980370 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-547/2010, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 05 вересня 2012 року на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором № 100 від 28.12.2006 року.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо невжиття заходів та невиконання дій, спрямованих на визначення кола правонаступників - спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_4 або встановлення факту відсутності останніх, неправомірною.

Зобовязати головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження № 48980370 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-547/2010, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області на підставі рішення про стягнення з ОСОБА_4 в солідарному порядку, на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором № 100 від 28.12.2006 року , неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії, в тому числі - вжити заходів та виконати дії, спрямовані на визначення кола правонаступників-спадкоємців після смерті ОСОБА_4, заміни у виконавчому провадженні сторони боржника його правонаступниками, або встановлення факту відсутності останніх у визначений законом строк.

Зобовязати головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 на виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, повідомити про усунення порушень Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області та філію - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом протягом п'ятнадцять днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 16 лютого 2018 року.

Суддя М.М. Ротар