Ленінський районний суд м.Харкова
30 січня 2018р. Справа 642/5968/17 Провадження №2/642/266/18
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Пшенична Т.М.
За відсутності позивача ОСОБА_3, за відсутності представника позивача ОСОБА_4, який зачив про розгляд справи за їх відсутності, відсутності відповідача ОСОБА_5, повідомлену про день та час розгляду справи;
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, про визнання спільною сумісною власністю та поділ майна, -
В мотивування позовних вимог позивач вказав, з 28.08.2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.
Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажі, було придбано, 30.03.2012 року 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Право власності було оформлене на ім'я відповідачки.
Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Тому позивач вимагає:
- визнати спільної сумісної власностю ОСОБА_3, ОСОБА_5 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальна площа 132,5 м2, житлова площа 84,5 м2) з надвірними будівелями.
- визнати за ОСОБА_3 - право власності на 28/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальна площа 132,5 м2, житлова площа 84,5 м2) з відповідною частиною надвірних будівель;
- визнати за ОСОБА_5 право власності на 28/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальна площа 132,5 м2, житлова площа 84,5 м2) з відповідною частиною надвірних будівель.
Відповідачка заперечень суду не надала.
Представник позивача на позові наполягав, що вказав в заяві.
Дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлено наступні факти та обставини:
Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд вважає доведеним, що з 28.08.2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова (актовий запис №1433). Вказаний факт підтверджується копією паспорту відповідоча серії НОМЕР_4, що в свою чкергу не спростовується відповідачкою.
Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що також визнає відповідачка.
Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами за взаємною згодою, за рахунок створеного сімейного бюджету, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажі, було придбано 30.03.2012 року 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Право власності було оформлене на ім'я відповідачки.
Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. 30.03.2012 року та зареєстрований в реєстрі, про що свідчить копія договору.
Гроші, які були витрачені на придбання частини будинку, - були витрачені з нашого сімейного бюджету про що позивачем було складено відповідну заяву в день укладення договору, про що мається відповідна відмітка у договорі.
За вимогами ст..3 СК України визначено: Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Вимогами статей 61, 63, 69, 70, 71 СК України:
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якш інше не встановлено домовленістю між ними.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
З урахуванням викладених статей, спільним майном, є майно, яке придбанно сторонами які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки і за спільні кошти.
Тому, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, задовольнити повністю.
Визнати спільної сумісної власностю ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_4, Іпн. НОМЕР_2), ОСОБА_5 (Іпн. НОМЕР_3), 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальна площа 132,5 м2, житлова площа 84,5 м2) з відповідною частиною надвірних будівель.
- визнати за ОСОБА_3 - право власності на 28/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальна площа 132,5 м2, житлова площа 84,5 м2) з відповідною частиною надвірних будівель;
- визнати за ОСОБА_5 право власності на 28/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальна площа 132,5 м2, житлова площа 84,5 м2) з відповідною частиною надвірних будівель.
Скасувати заходи забезпечення позову застосовані за ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2017 року, у виді заборони дій щодо 56/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 960грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом який його ухвалив, за письмовою заявою ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення, яка повинна бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова, протягом 30ти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М.Євтіфієв