Справа № 452/614/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"08" лютого 2018 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1С.Д.,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Степана-Семена Дмитровича до ОСОБА_2, третя особа Кульчицька сільська рада Самбірського району Львівської області, - про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4-С.Д. звернувся в суд із зазначеним позовом. У підтвердження своїх вимог позивач покликається на те, що відповідач ОСОБА_2 проживає у с. Кульчиці в будинку по вулиці Костика, 74 Самбірського району, за яким закріплена земельна ділянка, котру він нібито успадкував після двоюрідного брата; а частиною землі площею 5а відповідач користується незаконно і вона мала б належати позивачу, оскільки ця спірна земельна ділянка є частиною цілісного батьківського подвіря ОСОБА_1-С.Д. за адресою в с. Кульчиці по вул. Костика, 72 Самбірського району. На неодноразові звернення до відповідача з наведеного питання ОСОБА_2 зволікає із поверненням земельної ділянки, що позивач вважає недобрим прецедентом у відновленні історичної справедливості та порушенням вимог «Програми приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області», Земельного кодексу України, Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4-С.Д. підтримав вимоги позову та посилався на обставини, викладені в позовній заяві та в наступних уточнених письмових зверненнях до місцевого суду. На переконання позивача ОСОБА_2 незаконно користується його землею площею 0,05га, яку самовільно захопив як сусід, а сільська рада йому тільки сприяє в тому.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнав і пояснив, що тривалий час із 1993 року має в користуванні земельну ділянку і в позивача нічого не захоплював; згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18.04.2002р. є власником будинку на цій земельній ділянці за адресою в с. Кульчиці по вул. Костика, 74 Самбірського району, а позивач фактично в с. Кульчиці по вул. Костика, 72 не проживав, а там живе його сестра ОСОБА_5; останніх 5-6 років він використовує земельну ділянку, на яку претендує позивач, для садівництва; а також ще одним сусідом і користувачем спірної землі є ОСОБА_6 за адресою по вул. Костика, 76 с. Кульчиці Самбірського району.

Представник третьої особи Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_3 суду пояснила, що за спадкодавцем позивача ОСОБА_7 числилось і перебувало в її користуванні 0,48га землі, що на сьогодні частину приватизував позивач із сестрою ОСОБА_5 в розмірі 0,1516га із цільовим призначенням для ОЖБ. На решту площі вони можуть претендувати і загальна становитиме 0,48га, - вул. Костика - 0,10га (ОСГ), урочище «Загороди» - 0,05га(ОСГ), урочище «Ласки» - 0,18га(ОСГ). Тому на думку представника третьої особи відповідач 0,05га у позивача не захоплював; окрім цього представник суду ствердила, що відповідач ОСОБА_2 за користування землею справно сплачує податок за ОСГ і ОЖБ.

Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд вважає, що у позові ОСОБА_1 Степана-Семена Дмитровича до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою слід відмовити за недоведеністю з наступних підстав і, при цьому суд виходить із наступних встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин:

У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обовязок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із позовних вимог у зверненні позивача до суду вбачається, що він просить у судовому порядку зобовязати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні самовільно зайнятою ним земельною ділянкою площею 0,05га, яка відноситься фактично до будинковолодіння по вул. Костика, 72 у с. Кульчиці Самбірського району Львівської області.

Водночас позивач ОСОБА_4-С.Д. не доводить жодними письмовими доказами, ані в своїх поясненнях під час судового розгляду справи про необхідність усунення перешкод відповідачем ОСОБА_2 у користуванні та звільненні ним самовільно зайнятої земельної ділянки і саме розміром 0,05га; не обґрунтовує зазначене з посиланням на норми закону на підставі чого можуть бути усунені дані перешкоди єдиним відповідачем без ще одного суміжного землекористувача ОСОБА_6; у жодному випадку позивач не наводить розмірів та розташування спірної земельної ділянки і, в який спосіб відповідач ОСОБА_2 мав би усунути йому перешкоди в користуванні землею; доказування позивача ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки його позиція підтверджена єдиним документом Державним актом на право власності на земельну ділянку, що є в матеріалах цивільної справи (а. с. 53-54).

Окрім цього позивач суду до позову як доказ подав самостійно виготовлений Схематичний план суміжних подвірїв вулиці Костика - 72, 74, 76, 78 у с. Кульчиці, де чітко вказав на ділянку площею 0,05га, що є нібито захопленою ОСОБА_2 із «великим замахом і парадоксом»; особа червоною лінією викреслює про часткову власність садиби ОСОБА_8 та власної, чим фактично користується, але опускає те, що згідно Державного акту має у власності з ОСОБА_5 лише 0,1516га із намальованого; також не зазначає суміжного землекористувача ОСОБА_6, котрого як убачається із цього малюнку також можуть стосуватись права, свободи чи інтереси, а особа користується суміжною земельною ділянкою.

Із наданого суду Абрису земельної ділянки ОСОБА_2, виготовленого спеціалістом-землевпорядником та завіреного сільським головою відомо, що площа земельної ділянки, якою користується відповідач ОСОБА_2 під ОЖБ є 0,097га., а земля, яка могла б бути спірною - площею 0,0235га; вказані розміри по периметру не кожен збігається із зазначеними розмірами позивачем у власному абрисі (Схематичному плані (а. с. 89).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №120154 від 26 березня 2012 року ОСОБА_5, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником ? частки земельної ділянки площею 0,1516га у селі Кульчиці по вул. Костика, 72 Самбірського району Львівської області з цільовим призначенням «будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»; іншим співвласником є позивач у цивільній справі ОСОБА_4-С.Д. (а. с. 53-54).

Однаково суд звертає увагу, що за описом меж земельної ділянки згідно Державного акту від Б до В є вказана земля ОСОБА_2 із розміром 38,58м., що жодним чином не збігається із вказаними розмірами у наведених вище Абрисі земельної ділянки ОСОБА_2, чи у Схематичному плані ОСОБА_1-С.Д.

Ураховуючи наведене про відсутність доказів стосовно встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, беручи до уваги неузгодженості в розмірах земельних ділянок, невизначеність сторони позивача у який спосіб відповідачу слід усунути йому перешкоди в користуванні землею і якою саме за відсутності на то правовстановлюючих документів, - приводять суд до висновку про необхідність відмови у позові за недоведеністю, що не позбавляє права ОСОБА_1-С.Д. на повторне звернення до місцевого суду у встановленому Законом порядку.

Під час провадження у справі позивачем не подано суду клопотань про доказування чи про звільнення від доказування незаконного захоплення відповідачем земельної ділянки конкретної площі, її точної адреси та відповідних розмірів; встановлення вини саме відповідача ОСОБА_2 у тому за відсутності будь-яких документів щодо самовільного захоплення земельної ділянки; позивачем жодним чином не зазначено у який спосіб ОСОБА_2 за рішенням суду повинен звільнити земельну ділянку та не вмотивовано наслідки такого; не зазначено доказів, які б підтверджували кожну обставину, наведену в зверненнях до суду, відтак, суд у даному позові відмовляє.

У тому числі судом, зберігаючи обєктивність і неупередженість, як позивачу так і відповідачу двічі 20.12.2017р. та 25.01.2018р. під час судових засідань розяснювались права та обовязок доказування, - суд сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, - відкладенням чи перервою у справі надавалась можливість у рамках Цивільного процесуального Закону реалізувати свої процесуальні права, але позивач ОСОБА_4-С.Д. лише суду подавав аналогічні звернення та ідентичні за змістом із зауваженням, що вже четвертий суддя розглядає його справу та ін.; особою нечітко сформульовано що саме він вимагає, в який спосіб приймати рішення для можливого його виконання, не конкретизовано в чому є порушені його права, свободи та інтереси відповідачем та в який спосіб це порушення він вважає, що слід усунути. Позивачем у свою чергу таке практично не виконано та він наполягав на прийнятті судом позитивного рішення, а в іншому випадку відводу судді.

Судом із позиції позивача не зясовано, які реально його права порушені відповідачем і які конкретно несприятливі наслідки спричинило для нього це порушення; а також те, чи є метою предявлення позову позивачем ОСОБА_9-С.Д. захист (відновлення) його прав і законних інтересів і чи можливо при обраному ним способі захисту відновити (захистити) його права.

За змістом ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість предявлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 Степана-Семена Дмитровича до ОСОБА_2, третя особа Кульчицька сільська рада Самбірського району Львівської області, - про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, - відмовити за недоведеністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Суддя