Провадження №2/428/303/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

при секретарі Чумак Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.03.1997 р. вони зареєстрували свій шлюб. Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, разом з 2017 року вони не проживають. Під час шлюбу за спільні кошти вони купили: квартиру, розташовану за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Космонавтів, б. 25, кв. 76; гараж №101 у кварталі №71 в м. Сєвєродонецьк Луганської області, площею 22,4 кв.м; автомобіль марки ВАЗ, модель 21093, сірого кольору, 1996 року випуску, реєстраційний знак НОМЕР_1, номер шасі ХТА210930Т1833009. Оскільки між ними виник спір стосовно розподілу нерухомого майна, тому позивач змушений звернутись до суду з позовом, в якому просить: визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру, розташовану за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Космонавтів, б. 25, кв. 76; визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж №101 у кварталі №71 в м. Сєвєродонецьк Луганської області, площею 22,4 кв.м; визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 21093, сірого кольору, 1996 року випуску, реєстраційний знак НОМЕР_1, номер шасі ХТА210930Т1833009.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, якою позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, якою позовні вимоги визнала.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася, а тому у суду немає підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для поділу майна.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння. Користування і розпорядження майном, що належить їм на праві сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що 11.03.1995 р. сторони зареєстрували свій шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕД №272908, виданого Сєвєродонецьким відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №152.

Відповідач ОСОБА_2 придбала квартиру, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Космонавтів, б. 25, кв. 76, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 14.04.2000 р. і реєстраційним надписом Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро інвентаризації» від 17.05.2000 р.

Позивач ОСОБА_1 придбав гараж №101 у кварталі №71 в м. Сєвєродонецьк Луганської області, площею 22,4 кв.м, в якому вбудований погріб, розташований на земельній ділянці невизначеного розміру з невизначеним правовим режимом, що підтверджується копією договору купівлі-продажу гаража від 10.11.2005 р. і реєстраційним надписом щодо реєстрації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 12.12.2005 р.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО №200755, виданого 14.06.2016 р., ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки ВАЗ, модель 21093, тип загальний легковий хетчбек-В, номер шасі ХТА210930Т1833009, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, сірого кольору.

Таким чином, оскільки спірні квартира, гараж і транспортний засіб були придбані позивачем та відповідачем в період перебування у шлюбі, то вони є обєктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р. вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, які не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З огляду на зазначене, враховуючи, що підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не має, суд, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1396 грн. 52 коп., у звязку з їх документальним підтвердженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 68-71 СК України, ст. 368 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р. суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Поділити між ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 25, кв. 76; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) та ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 25, кв. 76; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4) майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, наступним чином:

визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру, розташовану за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Космонавтів, б. 25, кв. 76;

визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж №101 у кварталі №71 в м. Сєвєродонецьк Луганської області, площею 22,4 кв.м;

визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 21093, сірого кольору, 1996 року випуску, реєстраційний знак НОМЕР_1, номер шасі ХТА210930Т1833009.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1396 (одна тисяча триста девяносто шість) грн. 52 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. І. Кордюкова