Номер провадження: 22-ц/785/2176/18
Номер справи місцевого суду: 496/3234/16-ц
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (суддя Трушина О.І.),

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_2, Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, зазначаючи в якості третьої особи ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, посилаючись на те, що йому, відповідачці та ОСОБА_4 належить кожному по 1/3 частині житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Біляївського району Одеської області. Земельна ділянка, прилегла до будинку, має загальну площу 0,22 га. Із загальної земельної ділянки відповідачка оформила на своє ім'я у власність 0,031 га, натомість інша частина земельної ділянки не приватизована іншими співвласниками вказаного житлового будинку, так як земельна ділянка перебуває у мешканців будинку на праві спільного користування.

Також позивач зазначив, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Однак, поділ земельної ділянки можливий після отримання співвласниками житлового будинку правовстановлюючого документу на право власності на всю земельну ділянку, прилеглу до зазначеного житлового будинку. Проте, відповідачка отримала право власності на частину земельної ділянки, яка перебувала у користуванні всіх трьох співвласників житлового будинку, чим позбавила його та ОСОБА_4 права приватизації та виділу ділянки прилеглої до належної йому частини будинку.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області задоволений. Визнано недійсним рішення ХV сесії ІV скликання Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 315 від 09.09.2004 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок, що знаходяться у користуванні громадян (присадибні ділянки)» в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,033 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, АДРЕСА_2. Визнаний недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,031 га, розташовану по АДРЕСА_3 цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, виданий 01.02.2007 року на ім'я ОСОБА_2

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, у задоволені позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом не повно з'ясовані усі фактичні обставини справи, судом не досліджені і не надані належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

У відповідності до вимог частини другої ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що на день прийняття оскаржуваного рішення Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області 09.09.2004 року, земельна ділянка площею 0,22 га не була розділена між співвласниками в натурі, відповідачкою було здійснено самочинне будівництво, яке на той час не було оформленим, оскільки лише рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.08.2006 року було визнано за ОСОБА_2 право власності на самочинне будівництво, що є порушенням вимог ст. 120 Земельного кодексу України, яка передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Однак, з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно зі ст. 118 Земельного Кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_4, загальною площею 48 кв.м., що підтверджується договором дарування від 30.12.1992 року, посвідченого секретарем виконкому Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області та зареєстрованого в погосподарській книзі виконкому Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області за № 1126 (а.с. 10).

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_5, яка складається в цілому з одного житлового кам'яного будинку житловою площею 28,0 кв.м., розташованого на земельній ділянці 200 кв.м. що підтверджується договором купівлі-продажу серії АВК № 983092, посвідченим державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Бєзугловою Р.Б. 02.06.2000 року (а.с. 11).

З довідки виданої Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, вбачається, що у погосподарський книзі Августівської сільської ради № 18 за 2011-2015 року особовий рахунок № НОМЕР_3 житловий будинок АДРЕСА_6 належить ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 частини кожному. В цілому житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальної площею 0,21 га (а.с. 9).

Відповідно до інформації наданої Августівською сільською радою, ОСОБА_2 оформила право власності на земельну ділянку площею 0,031 га, за частиною будинку ОСОБА_3 зазначається земельна ділянка площею 0,04 га, за частиною будинку ОСОБА_4 зазначається земельна ділянка площею 0,15 га (а.с. 8).

Рішенням ХV сесії ІV скликання Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 315 від 09.09.2004 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок, що знаходяться у користуванні громадян (присадибні ділянки)» ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,033 га, яка розташована за адресою: Одеська область Біляївський район с. Котовка вул. Дорожна, 10 (а.с. 118-120).

Згідно з актом встановлення меж в натурі, який ОСОБА_2 узгодила з ОСОБА_3 та ОСОБА_6, площа земельної ділянки ОСОБА_2 в погоджених межах складає 0,031 га, яка розташована за АДРЕСА_2 (а.с. 6).

На підставі рішення виконавчого комітету Августівської сільської ради присвоєно поштову адресу земельним ділянкам та розташованим на них будівлям: ОСОБА_2 присвоєна адреса: АДРЕСА_2 (а.с. 82).

За рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.08.2006 року за ОСОБА_2 визнано право власності на самочинне будівництво будівлі, площею 54,3 кв.м., розташованому в АДРЕСА_1. Також в рішенням суду встановлено, що будівництво здійснено на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2, площею 0,031 га. ОСОБА_3 та ОСОБА_7, в судовому засіданні пояснили, що їх права не порушені (а.с. 77).

У 2007 році відповідачкою було приватизовано частину спірної земельної ділянки площею 0,031 га та 01.02.2007 року отримано державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 (а.с. 5).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд першої інстанції при розгляді справи повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3, пояснив, що дійсно між всіма співвласниками будинку склався порядок користування земельною ділянкою, але вони не узгоджували отримання будь-ким зі співвласників правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а.с. 122).

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3, також пояснила, що позивач в сільської раді отримав згоду на передання йому частки земельної ділянки, якою він користується, а також представник пояснила, що на частину земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2, він не претендує, але вважає, що для отримання права власності на земельну ділянку за кожним, попередньо вся земельна ділянка повинна була бути виділена на праві спільного користування.

Виходячи з наведеного колегія суддів, дійшла до висновку про те, що між всіма співвласниками був встановлений порядок користування й розпорядження земельними ділянками, для зміни якого підстав немає, але суд першої інстанції на це уваги не звернув, вирішивши, що земельна ділянка повинна була бути розподілена між співвласниками будинку у відповідності до пропорційності часток.

З матеріалів справи також не вбачається, що ОСОБА_2 отримавши державний акт на земельну ділянку, межи, якої були узгоджені між співвласниками будинку, та у відповідності до встановленого порядку користування, який склався, ні яким чином не порушила права ОСОБА_3, який також має право отримати у власність частину земельної ділянки.

За таких підстав, колегія суддів дійшла до висновку про те, що при винесені рішення судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до ст. 376 ЦПК України, рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07 листопада 2017 року - скасувати, ухваливши нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України повна постанова суду буде складена протягом десяти днів.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець

Повний текст судового рішення складений 14 лютого 2018 року