КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/275/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року місто Київ

справа № 753/16205/17

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Комунального закладу «Театрально-видовищний заклад культури «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 березня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Даниленко В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Театрально-видовищний заклад культури «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просила:

поновити її на роботі на посаді артиста балету вищої категорії Комунального закладу «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва»;

стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 липня 2017 року по 01 вересня 2017 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що 03 грудня 2013 року вона уклала трудовий договір (контракт) з Комунальним закладом «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва» та обіймала посаду артиста балету вищої категорії.

Вказувала, що 01 липня 2016 року було укладено додаток №49/16 до трудового договору від 03 грудня 2013 року, яким зазначений договір визнано укладеним на строк з 01 липня 2016 року до кінця театрального сезону 2016-2017 років.

Зазначала, що 28 січня 2016 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» №955-VIIІ, який набув чинності 24 лютого 2016 року, відповідно до вимог ч.3 Прикінцевих положень вказаного Закону, з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Позивач вважає, що трудовий договір (контракт) від 03 грудня 2013 року продовжив дію після закінчення театрального сезону 2016-2017 року, а відповідач повинен був укласти з нею контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Вказувала, що розпорядженням Комунального закладу «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва» №3 від 18 травня 2017 року був встановлений список артистів театру, контракти яких закінчувалися 02 липня 2017 року згідно з п.2 ст.36 КЗпП України.

Посилалася на те, що зазначене розпорядження є неправомірним та таким, що не відповідає вимогам ч.3 Прикінцевих положень Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» №955-VIIІ.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді артиста балету вищої категорії Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва, з дня звільнення.

Стягнуто з Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 липня 2017 року по 01 вересня 2017 року у розмірі 17048,42 грн.

Стягнуто з відповідача в дохід Держави України витрати з оплати судового збору в розмірі 1280 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач Комунальний заклад «Театрально-видовищний заклад культури «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального, порушення норм процесуального права та приписів §1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що ОСОБА_2 звернулася із позовом до суду тільки 04 вересня 2017 року, тобто після спливу двох місячного терміну, що є порушенням строків, передбачених ст.233 КЗпП України. Поважні причини порушення строків судом першої інстанції не досліджували.

Вказував, що трудовий договір між сторонами було укладено на визначений строк, що передбачено ч.2 ст.23 КЗпП України і ОСОБА_2 було звільнено відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України, проте суд першої інстанції помилково застосував до даних правовідносин положення пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури».

Зазначав, що оскільки позивач неодноразово ухилялася від отримання трудової книжки і не надала письмової згоди на її пересилання поштою, відповідач вважає, що затримка у видачі трудової книжки ОСОБА_2 відбулася не з вини власника, що унеможливлює застосування приписів пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Вказував на те, що посилання суду першої інстанції на приписи ст.40 КЗпП України не мають жодного стосунку до правовідносин між сторонами, а відповідно є необґрунтованими та безпідставними.

Посилався на те, що основаними на припущеннях є твердження суду першої інстанції про умисні дії директора Комунального закладу «Театрально-видовищний заклад культури «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва» Щура Ю.О. в частині звільнення ОСОБА_2, оскільки остання з цього приводу до правоохоронних органів не зверталася, жодних кримінальних проваджень за даним фактом немає.

Вказував, що суд першої інстанції невірно вирахував середньоденну заробітну плату позивача.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідача до Київського апеляційного суду від позивача ОСОБА_2 не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Позивач та її представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з незаконності звільнення позивача з роботи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Положеннями статті 21 КЗпП України передбачено можливість укладання з працівником контракту, як особливої форми трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбаченими законодавчими актами.

Пунктом 2 ч.1 ст.36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 грудня 2013 року між Київським муніципальним академічним театром опери і балету для дітей та юнацтва та ОСОБА_2 укладеностроковий трудовий договір (контракт), згідно якого остання переведена на посаду артистки балету на вільну ставку І категорії 15 тарифний розряд, зі строком дії контракту з 03 грудня 2013 року до кінця театрального сезону 2015-2016 років. (т.1 а.с.5-7)

01 липня 2016 року між сторонами був укладений додаток №49/16 (додаткова угода) до трудового договору (контракту) від 03 грудня 2013 року, яким сторони погодили зазначений договір від 03 грудня 2013 року вважати укладеним на строк з 01 липня 2016 року до кінця театрального сезону 2016-2017 років (т.1 а.с.8-11).

Директором Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва Щур Ю.О. було видано розпорядження від 18 травня 2017 року №3 про повідомлення працівників щодо закінчення терміну дії контрактів, відповідно до якого необхідно було повідомити працівників (згідно додатків), зокрема ОСОБА_2, про те, що термін дії їх контрактів та строкових трудових договорів закінчується 02 липня 2017 року у зв'язку з чим трудові відносини з указаної дати будуть припинені на підставі п.2 ст.36 КЗпП України (т.1 а.с.13-15).

З вказаним розпорядженням були ознайомлені працівники (згідно додатків), разом з тим підпису ОСОБА_2 вказаний додаток не містить.

Актом, складеним начальником відділу кадрів театру у присутності репетитора по балету та артиста балету вищої категорії від 23 травня 2018 року зафіксовано, що 23 травня 2017 року у великій балетній залі театру у присутності усіх артистів балету театру, які були на репетиції, у тому числі ОСОБА_2, начальником відділу кадрів усно було ознайомлено артистів з розпорядженням по театру №3 від 18 травня 2017 року «Про повідомлення працівників щодо закінчення терміну дії контрактів» та зачитала список артистів трудові відносини з якими буде закінчено згідно п.2 ст.36 КЗпП України. Прослухали наказ усі присутні, але не всі поставили підписи ознайомлення в розпорядженні (т.2 а.с.18).

Наказом Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва від 01 червня 2017 року №109/17-к ОСОБА_2 звільнено з посади артистки балету вищої категорії 02 липня 2017 року у зв'язку з закінченням контракту згідно п.2 ст.36 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану щорічну відпустку 11 календарних днів. Підстава: п.2 ст.36 КЗпП України (т.2 а.с.19-23).

Як вбачається з акту від 02 липня 2017 року, складеного заступником начальника відділу кадрів театру Тютчевою Ю.В. у присутності режисера ОСОБА_5, концертмейстера ОСОБА_6 об 11.00 год. остання повідомила артистів балету (згідно списку) про те, що в кінці робочого дня їм потрібно прийти до відділу кадрів театру для ознайомлення з наказом про звільнення у зв'язку з закінченням терміну дії контракту та отримати трудові книжки. У списку присутніх артистів балету напроти прізвища ОСОБА_2 стоїть відмітка «Відсутня» (т.2 а.с. 24).

Актом, складеним заступником начальника відділу кадрів театру Тютчевою Ю.В. у присутності режисера ОСОБА_5, концертмейстера ОСОБА_6 від 02 липня 2017 року зафіксовано, що , зокрема ОСОБА_2 були відсутні на уроці з 11.00 год. до 12.00 год. у балетній залі (т.2 а.с.25).

04 липня 2017 року Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва направив на адресу позивача повідомлення від 03 липня 2017 року №18, яким повідомляв ОСОБА_2 про те, що остання у зв'язку із закінченням терміну дії контракту була звільнена з роботи згідно п.2 ст.36 КЗпП України.

У повідомленні вказувалося, що ОСОБА_2 необхідно терміново прибути у будь який зручний час з 10.00 год. до 18.00 год. окрім суботи та неділі, до відділу кадрів театру для ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки. У випадку неявки трудова книжка буде надіслана поштою, цінним листом. Для цього ОСОБА_2 повинна надіслати письмову згоду на відправлення трудової книжки поштою (т.2 а.с.27).

Вказане повідомлення було отримано позивачем 06 липня 2017 року, про що свідчить її підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.28).

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_2 обґрунтовувала свої вимоги тим, що відповідач повинен був укласти з нею контракт на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» на строк від одного до трьох років протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом.

Так, Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України від 09 липня 1998 року №12-рп/98 роз'яснено, що контрактна форма трудового договору може впроваджуватись лише законом.

Установлено, що посада, яку обіймала позивачка (артистка балету вищої категорії), належить до посад професійних творчих працівників.

Суспільні відносини в галузі театральної справи, що виникають у зв'язку зі створенням, публічним виконанням та публічним показом театральних постановок, визначає правовий статус театрів, форми їх державної підтримки, порядок їх створення і діяльності та спрямований на формування і задоволення творчих потреб та інтересів громадян, їх естетичне виховання, збереження, розвиток та збагачення духовного потенціалу Українського народу регулюються Законом України «Про театри і театральну справу».

Законом України від 28 січня 2016 року №955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» статті 19, 20 Закону України «Про театри і театральну справу» викладено у новій редакції.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України «Про театри та театральну справу» до професійних творчих працівників театру належать художній та артистичний персонал театру. Трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюються шляхом укладання контрактів.

Відповідно до пунктів 2, 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 січня 2016 року №955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 КЗпП України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Даний закон набрав чинності 24 лютого 2016 року.

Виходячи з викладеного, кінцевий термін укладення контрактів, в рамках цього Закону, з працівниками художнього та артистичного персоналу закінчився 24 лютого 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, підписанням додатку №49/16 до трудового договору (контракту) від 03 грудня 2013 року, позивачпогодила, що зазначений договір від 03 грудня 2013 року укладено на строк з 01 липня 2016 року до кінця театрального сезону 2016-2017 років.

Тобто вбачається, що договір від 03 грудня 2013 року, термін дії якого було продовжено укладеним між сторонами додатком№49/16 до трудового договору (контракту) є строковим, а відтак положення Закону України від 28 січня 2016 року №955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» до трудового договору (контракту) укладеного між сторонами не застосовуються.

Оскільки термін дії контракту з позивачем закінчився 02 липня 2017 року, а відтак настав строк припинення трудового договору з ОСОБА_2 на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що уклавши 01 липня 2016 року з позивачем додаткову угоду №49/16 до трудового договору (контракту) від 03 грудня 2013 року без проведення конкурсу відповідач фактично виконав вимоги пунктів 2, 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 січня 2016 року №955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури».

А відтак порушення норм трудового законодавства у діях відповідача під час звільнення позивача на підставі п.2 ст.36 КЗпП України колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції вищевказаних обставин не врахував, у зв'язку з чим неправильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробіткуза час вимушеного прогулу за період з 02 липня 2017 року по 01 вересня 2017 року на підставі ст.235 КЗпП України задоволенню також не підлягають, оскільки вони є похідними від вимог про поновлення на роботі.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи позивача про те, що її безпідставно було звільнено з роботи, оскільки вона подала відповідачу заяву 17 червня 2018 року про укладення з нею контракту, однак останній умисно ухилився від укладення з нею контракту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Законом України від 28 січня 2016 року №955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» було передбачено обов'язок укласти контракт з працівниками художнього та артистичного персоналу, які працюють за безстроковим трудовим договором в строк до 24 лютого 2017 року.

При цьому, позивач не надала ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції доказів того, що вона у період до 24 лютого 2017 року зверталася до керівництва театру з проханням укласти з нею інший, відмінний від того, за яким вона працювала, контракт.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 звернулася із позовом до суду з порушенням строків передбачених ст.233 КЗпП України, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що виходячи з норм чинного законодавства пропуск строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог і застосовується у разі наявності порушеного права, відсутність порушеного права само по собі є підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено обставин незаконного звільнення позивача, у зв'язку з чим підстав для її поновлення на роботі не має, а відтак не має підстав і для дослідження строків звернення ОСОБА_2 до суду з позовом відповідно до вимог ст.233 КЗпП України.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Комунального закладу «Театрально-видовищний заклад культури «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва» - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального закладу «Театрально-видовищний заклад культури «Київський муніципальний академічний театр опери і балету для дітей та юнацтва» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: