Справа №601/138/18
Провадження № 2/601/614/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

при секретарі: Бончик А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом в суд до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що вони з дружиною перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2014 року. Від спільного проживання в них є дочка Анастасія, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розпаду шлюбу є те, що у позивача з відповідачем різні погляди на моральні аспекти подружнього життя, сторони перестали вести спільне життя, а саме - сплять в різних кімнатах, дружина не бере участь в домашньому побуті, зокрема: не пере одяг, не готує їсти, все це йому приходиться робити самому.

На даний час вони з дружиною проживають в республіці Італія в одному будинку, дочка там ходить в садочок, та вільно спілкується як на італійській так і українській мові, оскільки вони інколи прижають гостювати в Україну. Позивач неодноразово бачив, що його дружина ОСОБА_3 веде себе агресивно до їхньої неповнолітньої дочки, в результаті чого в них виникають конфлікти. Він навіть з приводу побиття ОСОБА_3 їх дитини, звертався до поліції, однак вона поки приїхали працівники поліції пішла з дому, а прийшла на наступний день.

Також, позивач додатково пояснив, що він повністю утримує дружину та дитину, виплачує на їх спільний будинок кредит, дружину сильно любить та хоче, і буде з нею жити, цим позовом хоче провчити її, щоб вона схаменулася та почала вести себе як дружина з ним, стала хорошою матірю. Тому просить шлюб між ОСОБА_3 та ним розірвати.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що сторони на даний час проживають разом в республіці Італія, ведуть спільний побут, виховують неповнолітню дочку, разом їздять гостювати до рідних відповідача. Причин розірвання шлюбу вона не вбачає, а обставини зазначені в судовому засіданні позивачем є надуманими та нічим не підтверджені.

Також зазначила, що оскільки шлюб укладався в Україні, а сторони проживають в республіці Італія, дочка теж там народилася, тому розірвання шлюбу між сторонами буде суперечити інтересам їх спільної дочки. На підставі вищенаведеного просить суд відмовити в позові за недоведеністю та безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в даному позові слід відмовити за недоведеністю з наступних підстав:

Судом встановлено, що 04 лютого 2014 року у Великомлинівецькій сільській раді Кременецького району Тернопільської області між сторонами було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 02.

Від даного шлюбу сторони мають дитину: дочку - Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", зокрема у п.п. 10, 14 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У відповідності з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч положенням ст. 81 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б з достовірністю свідчили б про наявність передбачених ст. 112, 109 ЦПК України підстав для розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що після розірвання шлюбу будуть порушені права їх спільної дитини.

Позивачем не надано доказів того, що подальше збереження шлюбу є неможливим та що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Бажання позивача розірвати шлюб для того, щоб провчити дружину, не може бути підставою для задоволення його вимог та розірвання шлюбу. В справі відсутні будь-які належні й переконливі докази, які б свідчили про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому суд не виключає, що сторони можуть повернутись до нормального сімейного життя.

З врахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин, у звязку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду, суд приходить до висновку про можливість подальшого спільного життя подружжя і збереження сімї, - що судом зясовано із пояснень даних в судовому засіданні як позивача, так і представника відповідача.

Враховуючи наведене про відсутність доказів стосовно встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що у позові про розірвання шлюбу необхідно відмовити за недоведеністю.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.110, ст.112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 76-80, 141, 265, 352 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, жителька с. В.Млинівці, Кременецького району, Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 01 листопада 2018 року.

Головуючий: