справа № 208/4173/18
№ провадження 2/208/2062/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ізотова В.М., за участю секретаря судового засідання Борман В.І., позивача ОСОБА_1, представниці позивача ОСОБА_2, представниці відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», про стягнення авторської винагороди -

встановив:

Позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом, за яким прохав стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на свою користь авторську винагороду за використання корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», Патент № 82985 (заявка на видачу патенту від 12.02.2013 року № u201301656) за 2016, 2017 роки у розмірі 38162,64грн, річні відсотки від простроченої суми у розмірі 857,88 грн, пеню у розмірі 3477,47 грн, інфляційні втрати у розмірі 2848,33 грн/

На обґрунтування позову зазначив, що в період з 02.09.1980 року по 27.10.2017 роки він працював на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» у конструкторському бюро, з 12.10.1995 року був призначений на посаду начальника лабораторії механізації сталеплавильного виробництва, 09.07.2013 року у звязку з вдосконаленням структури управління комбінатом був призначений на посаду начальника лабораторії по розробці засобів механізації центральної лабораторії автоматизації механізації, з 04.10.2013 року у звязку з вдосконаленням структури управління комбінатом був призначений на посаду в проектно-конструкторський відділ начальником бюро. За період свої трудової діяльності неодноразово був нагороджений відзнаками за винахідницьку та раціоналізаторську діяльність на ПАТ «ДМКД», у 2003 році на ПАТ «ДМКД» був визнаний «Найкращим Винахідником 2003 року», у 2007 році Указом Президента України від 21.02.2007 року № 132 йому присвоєно звання «Заслуженого раціоналізатора України».

У 2013 році групою авторів, до складу якої входив і позивач, був запропонований пристрій для порізки вогнетривкої цегли, що використовується у металургії. На підставі договору № 1/13 від 07.02.2013 року про уступку права на отримання патенту на корисну модель авторами корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 права на отримання патенту на вказану корисну модель на договірній основі були передані ПАТ «ДМКД».

27 серпня 2013 року, відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» Державною службою інтелектуальної власності України видано Патент № 82985 на корисну модель «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» (заявка на видачу патенту від 12.02.2013 року №u 201301656).

Відповідно до п. 1 ОСОБА_8 №1/13 від 07.02.2013 року, «Комбінат зобовязується подати до ДП «Український інститут промислової власності» заявку на видачу патенту на корисну модель «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» в чотиримісячний строк від дати одержання повідомлення від Авторів про створену ними корисну модель, а також вжити усіх необхідних заходів, необхідних для одержання патенту та підтримання його чинності».

Відповідно до п. 5 ОСОБА_8 №1/13 від 07.02.2013 року, комбінат зобовязується сплатити Авторам корисної моделі винагороду в розмірі 10% (десять відсотків) від собівартості верстата для порізки вогнетривкої цегли при умові його використання у власному виробництві. Відповідно до п.12 ОСОБА_8 №1/13 від 07.02.2013 року, «Договір укладено на строк дії патенту».

За Угодою про розподіл авторської винагороди за використання на комбінаті ПАТ «ДМКД» корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» патент № 82985, укладеної між авторами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вирішено, що винагорода кожного автора корисної моделі дорівнює 20% від загальної суми винагороди. 15.02.2013 року є датою початку використання корисної моделі, про що свідчить ОСОБА_7 ПАТ «ДМКД» від 19.02.2013 про використання обєкта права інтелектуальної власності.

Відповідно до Наказу ПАТ «ДМКД» № 1246 від 16.10.2013 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент № 82985», за перший рік використання корисної моделі автору ОСОБА_1 виплачена авторська винагорода у розмірі 6360,44 грн відповідно до Угоди про розподіл авторської винагороди за використання корисної моделі.

Додатковою угодою від 02.12.2014 року до договору № 1/13 від 07.02.2013 року про уступку права на отримання патенту на корисну модель «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», патент № 82985, укладеною між сторонами ПАТ «ДМКД» та авторами, вирішено «При умові розширення зони використання корисної моделі та/або у разі застосування її в декількох технологічних процесах, комбінат зобовязується сплатити Авторам корисної моделі винагороду в розмірі 30 % (тридцять відсотків) від собівартості верстата для порізки вогнетривкої цегли за другий та кожен наступний рік використання корисної моделі у власному виробництві». Виконання цієї умови підтверджується ОСОБА_7 про використання обєкта інтелектуальної власності від 10.02.2014 року.

Факт використання корисної моделі у 2014, 2015 роках підтверджується Наказами ПАТ «ДМКД» №426 від 09.04.2014 року та №58 від 15.01.2015 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент № 82985», згідно яких за другий та третій рік використання корисної моделі автору ОСОБА_1 виплачена авторська винагорода у розмірі 19081,32 грн на рік.

Зазначає, що за 2016, 2017 роки, тобто за четвертий та пятий рік використання корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», патент № 82985, авторська винагорода позивачу не виплачена, хоча ПАТ «ДМКД» був виданий Наказ № 356 від 23.03.2016 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент № 82985» та постанова №8 від 12.02.2016 року за четвертий рік використання корисної моделі та Доповнення до ОСОБА_7 о використанні на комбінаті корисної моделі у пятому році використання, що підтверджують факт використання корисної моделі у 2016, 2017 роках, автором якої є позивач.

На неодноразові звернення до ПАТ «ДМКД» про виплату заборгованості

з авторської винагороди за використання корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» позивач отримував листи без конкретної та чіткої відповіді на поставлені запитання.

На підставі викладеного, позивач прохає стягнути з ПАТ «ДМКД» суму боргу, річні відсотки від простроченої суми, пеню та інфляційні втрати,а всього 45346,32 грн.

У судовому засіданні позивач та його представниця позов підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у ньому.

Представниця відповідача у судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що вважає заявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що позивачем не доведено, що він є винахідником корисної моделі, запатентованої згідно патенту № 82985, всупереч положенням Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» відсутнє письмове повідомлення про створену ним спільно з групою інших авторів корисну модель, верстат для порізки вогнетривкої цегли було створено відповідачем ще у 2012 році у центральній лабораторії автоматизації та механізації, 30.01.2013 року передано для подальшої експлуатації в цех випробувань Управління якості продукції.

Крім того, позивачем не доведено відповідності корисної моделі умовам патентоздатності, не підтверджено наявності умов надання правової охорони корисній моделі. Кваліфікаційна експертиза корисної моделі не проводилась, позивачем не доведено правильності нарахування авторської винагороди в розмірі, заявленому до стягнення, строки початку кожного наступного за першим року використання розраховані невірно, відповідач має право на безоплатне використання корисної моделі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 462 ЦК України, набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий звязок засвідчується патентом.

Відповідно до ст. 431 ЦК України, порушення права інтелектуальної власності,

в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи

і корисні моделі», правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності.

Згідно зі ст. 462 ЦК України і ч. 5 ст. 6 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою винаходу (корисної моделі). Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі) та відповідних креслень.

Відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 28 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу, або ознаку, еквівалентну їй.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 6 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», роботодавець повинен протягом чотирьох місяців від дати одержання від винахідника повідомлення подати до Установи заявку на одержання патенту чи передати право на його одержання іншій особі або прийняти рішення про збереження службового винаходу (корисної моделі) як конфіденційної інформації. У цей же строк роботодавець повинен укласти з винахідником письмовий договір щодо розміру та умови виплати йому (його правонаступнику) винагороди відповідно до економічної цінності винаходу (корисної моделі) і (або) іншої вигоди, яка може бути одержана роботодавцем.

Згідно ч. 6 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», спори щодо умов одержання винахідником службового винаходу (корисної моделі) винагороди та її розміру вирішуються у судовому порядку.

За змістом ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 432 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У пункті 38 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права

і суміжних прав» судам розяснено, що перераховані в ст. 16 ЦК України загальні способи захисту цивільних прав та інтересів поширюються на захист авторського права і (або) суміжних прав. Зазначений перелік є вичерпним, оскільки в частині другій цієї ж статті ЦК України зазначається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Спеціальні способи захисту передбачені статтею 432 ЦК 1 України та статтею 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Це, зокрема,компенсація, відшкодування моральної шкоди при порушенні майнових прав, конфіскація контрафактних примірників творів, фонограм, відеограм, та програм мовлення; вимога публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов

не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення,

в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Позивачем наведений належний, достатній та такий, що узгоджується між собою обсяг доказів на підтвердження заявлених вимог та спростування доводів відповідача.

Так, факт авторства корисної моделі підтверджується Патентом № 82985 на корисну модель «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», де, серед інших, винахідником зазначений позивач ОСОБА_1

Факт виникнення цивільно-правових відносин правочину, за яким відповідач взяв на себе грошове зобовязання по виплаті авторської винагороди, підтверджується договором №1/13 від 07.02.2013 року про уступку права на отримання патенту на корисну модель авторами корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за яким права на отримання патенту на вказану корисну модель на договірній основі були передані ПАТ «ДМКД», яке зобовязується сплатити Авторам корисної моделі винагороду в розмірі 10% (десять відсотків) від собівартості верстата для порізки вогнетривкої цегли при умові його використання у власному виробництві». Відповідно до п.12 ОСОБА_8 №1/13 від 07.02.2013, «Договір укладено на строк дії патенту».

За Угодою про розподіл авторської винагороди за використання на комбінаті ПАТ «ДМКД» корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» патент № 82985, укладеної між авторами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вирішено, що винагорода кожного автора корисної моделі дорівнює 20% від загальної суми винагороди. 15.02.2013 року є датою початку використання корисної моделі, про що свідчить ОСОБА_7 ПАТ «ДМКД» від 19.02.2013 про використання обєкта права інтелектуальної власності.

Факт авторства позивача та наявність грошового зобовязання перед ним фактично визнана відповідачем згідно наказу ПАТ «ДМКД» № 1246 від 16.10.2013 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент № 82985», за перший рік використання корисної моделі, за яким позивачу виплачена авторська винагорода у розмірі 6360,44 грн відповідно до Угоди про розподіл авторської винагороди за використання корисної моделі.

Також, в ОСОБА_7 про використання обєкта права інтелектуальної власності від 19.02.2013 р. та від 10.02.2014 р., форма № 1В-6 яких затверджена Наказом Держкомстату 10.08.2004 № 469 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.08.2004 за № 1054/9653, відповідач ознайомив позивача як винахідника про використання корисної моделі.

Додатковою угодою від 02.12.2014 року до договору №1/13 від 07.02.2013 року про уступку права на отримання патенту на корисну модель «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», патент № 82985, укладеною між сторонами ПАТ «ДМКД» та авторами, вирішено «При умові розширення зони використання корисної моделі та/або у разі застосування її в декількох технологічних процесах, комбінат зобовязується сплатити Авторам корисної моделі винагороду в розмірі 30 % (тридцять відсотків) від собівартості верстата для порізки вогнетривкої цегли за другий та кожен наступний рік використання корисної моделі у власному виробництві».

Виконання цієї умови підтверджується ОСОБА_7 про використання обєкта інтелектуальної власності від 10.02.2014 року.

Факт використання корисної моделі у 2014, 2015 роках підтверджується Наказами ПАТ «ДМКД» № 426 від 09.04.2014 року та №58 від 15.01.2015 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент №82985», згідно яких за другий та третій рік використання корисної моделі автору ОСОБА_1 виплачена авторська винагорода у розмірі 19081,32 грн на рік.

Посилання відповідача на ч. 4 ст. 8 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», згідно якої, не визнаються винахідниками фізичні особи, які не внесли особистого творчого внеску у створення винаходу (корисної моделі), а надали винахіднику (винахідникам) тільки технічну, організаційну чи матеріальну допомогу при його створенні і (або) оформленні заявки, є безпідставними, тому що особистий творчий внесок позивача у створенні корисної моделі підтверджує «Справка о долевом участии авторов полезной модели «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» заявка № u201301656».

Факт використання корисної моделі у 2016, 2017 роках підтверджується наказом відповідача № 356 від 23.03.2016 року «Про виплату авторської винагороди за використання корисної моделі патент № 82985» та постановою № 8 від 12.02.2016 року за четвертий рік використання корисної моделі та Доповнення до ОСОБА_7 про використання на комбінаті корисної моделі у пятому році використання, тоді як позивачу авторська винагорода за вказані роки виплачена не була.

Згідно розрахунку авторської винагороди до Додаткової угоди від 02.12.2014 року до договору № 1/13 від 07.02.2013 року, сума авторської винагороди за пятий рік використання складає 95406,60 грн.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», строк дії деклараційного патенту на корисну модель становить 10 років від дати подання заявки до Установи.

Відповідно до Тимчасового положення про правову охорону обєктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в Україні, затвердженого Указом Президента України від 18.09.1992 №479/92, винагорода сплачується автору винаходу чи промислового зразка відповідно до договору, але не пізніше 3 місяців після закінчення кожного року, в якому використовувався винахід чи промисловий зразок, і не пізніше 3 місяців після надходження виручки від продажу ліцензії протягом строку дії патенту.

За несвоєчасну виплату винагороди винний у цьому власник патенту сплачує автору за кожний прострочений день пеню в розмірі 0,04 відсотка суми, належної до сплати (пункт 54). Строк виплати авторської винагороди за 2016 рік настав 01.04.2017 року, строк виплати авторської винагороди за 2017 рік настав 01.04.2018 року.

Таким чином, заборгованість відповідача загалом становить 45346,32 грн та складається:

- основна сума боргу всього 38162,64 грн (за 2016 рік, тобто за четвертий рік, використання корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», патент № 82985, авторська винагорода не виплачена та заборгованість складає:95406,60 грн х20%=19081,32 грн. За 2017 рік, тобто за пятий рік, використання корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли», патент № 82985, авторська винагорода не виплачена та заборгованість складає: 95406,60 грн х20%=19081,32 грн. Де, 95406,60 грн це загальна сума винагороди, яка дорівнює 30% від собівартості корисної моделі (передбачено додатковою угодою від 02.12.2014 до договору №1/13 від 07.02.2013 про уступку права на отримання патенту на корисну модель); 318022,00 грн - собівартість корисної моделі (передбачено розрахунком авторської винагороди до Додаткової угоди 02.12.2014 до договору №1/13 від 07.02.2013); 20%-вартість винагороди для автора (угода про розподіл авторської винагороди між авторами ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7В.).

- річні відсотки від простроченої суми 857,88 грн з них: (715,16 грн на суму боргу 19081.32 грн з 01.04.2017 по 30.06.2018; та 142,72 грн на суму боргу 19081.32 грн з 01.04.2018 по 30.06.2018);

- всього пеня 3477,47 грн: з них (2785,87 грн на суму боргу 19081.32 грн за 365 днів (з 01.04.2017 по 01.04.2018); та 691,60 на суму боргу 19081.32 грн за 91 днів (з 01.04.2018 по 30.06.2018); виходячи з розміру пені 0,04 відсотка від суми належної до сплати;

- інфляційні втрати 2848,33 грн з них: (2695,68 грн на суму боргу 19081.32 грн з 01.04.2017 по 30.06.2018; та 152,65 грн на суму боргу 19081.32 грн з 01.04.2018 по 30.06.2018).

Посилання відповідача на те, що позивачем не доведено відповідності корисної моделі умовам патентоздатності, з огляду на непідтвердженість наявності умов надання правової охорони корисній моделі, запатентованої згідно заявки u 201301656, спростовуються ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», де передбачено, що деклараційний патент на винахід (корисну модель) видається під відповідальність його власника за відповідність винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності. Власником патенту є відповідач, таким чином, позивач не має доводити відповідність корисної моделі умовам патентноздатності, оскільки не є власником патенту.

Крім того, твердження відповідача щодо неправильності розрахунку авторської винагороди спростовуються з огляду на п. 5 ОСОБА_8 № 1/13, який не містить положень про виплату винагороди авторам одноразово а містить положення про виплату авторської винагороди при умові використання у власному виробництві.

Згідно ч. 4 (абзац 7) ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», строк дії деклараційного патенту на корисну модель становить 10 років від дати подання заявки до Установи.

Відповідно до умов укладеного між Відповідачем та Позивачем ОСОБА_8 № 1/13 про уступку права на отримання патенту на корисну модель від 07.02.2013 р. комбінат зобовязується сплатити Авторам корисної моделі винагороду в розмірі 10% від собівартості верстата для порізки вогнетривкої цегли при умові його використання у власному виробництві (п. 5 ОСОБА_8), а сам Договір укладено на строк дії патенту (п. 12 ОСОБА_8).

Крім того, відповідно до п. 1 Додаткової угоди до ОСОБА_8 № 1/13 від 07.02.2013 р. при умові розширення зони використання корисної моделі та/або у разі застосування її в декількох технологічних процесах, комбінат зобовязується сплатити Авторам корисної моделі винагороду в розмірі 30% (тридцять відсотків) від собівартості верстата для порізки вогнетривкої цегли за другий та кожен наступний рік використання корисної моделі у власному виробництві.

Пункт 1 Додаткової угоди до договору №1/13 від 07.02.2013 р. не визначає конкретну дату коли саме і порівняно з яким роком повинна наступити умова, а головним і єдиним визначає факт настання умови.

Фактом настання умови є розширення зони використання корисної моделі та/або застосування її в декількох технологічних процесах, його підтверджують ОСОБА_7 про використання обєкта права інтелектуальної власності: в цеху випробувань управління якості продукції відповідача - ОСОБА_7 від 19.02.2013 р., та в конвертерному цеху відповідача - ОСОБА_7 від 10.02.2014 р.

Твердження відповідача щодо права на безоплатне використання корисної моделі - верстату з порізки вогнетривкої цегли спростовуються ч.3 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», за яким роботодавець повинен протягом чотирьох місяців від дати одержання від винахідника повідомлення подати до Установи заявку на одержання патенту чи передати право на його одержання іншій особі або прийняти рішення про збереження службового винаходу (корисної моделі) як конфіденційної інформації. У цей же строк роботодавець повинен укласти з винахідником письмовий договір щодо розміру та умови виплати йому (його правонаступнику) винагороди відповідно до економічної цінності винаходу (корисної моделі) і (або) іншої вигоди, яка може бути одержана роботодавцем.

Посилання відповідача на безпідставність доводів про порушення строків виплати авторської винагороди та вимоги стягнення сум інфляційних витрат, відсотків річних згідно ст. 625 ЦК України, пені від суми заборгованості по виплаті авторської винагороди за 4-й, 5-й роки використання спростовуються наступним.

За приписами п. 54 Тимчасового положення про правову охорону об'єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в Україні (далі за текстом - Тимчасове положення), затвердженого Указом Президента України від 18 вересня 1992 р. № 479/92, винагорода сплачується автору винаходу чи промислового зразка відповідно до договору, але не пізніше 3 місяців після закінчення кожного року, в якому використовувався винахід чи промисловий зразок, і не пізніше 3 місяців після надходження виручки від продажу ліцензії протягом строку дії патенту.

Відповідно Указу Президента України № 324/94 від 22.06.1994 р. Тимчасове положення визнано таким, що втратило чинність у частині правової охорони об'єктів промислової власності (крім пунктів 54, 59, 60, 61, 62, 68 і 70). У пункті 68 Тимчасового положення виключити слова «передбачена пунктом 26 цього Положення». Таким чином, п. 54 Тимчасового положення чинності не втратив.

У ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» зазначено, що термін «винахід» є тотожним терміну «корисна модель», таким чином, твердження відповідача, що питання, повязані з правовою охороною та використанням корисних моделей Тимчасовим положенням не регулюються, є безпідставним.

Посилання відповідача щодо неправильності визначення строків початку кожного наступного за першим року використання корисної моделі спростовуються наступним.

Так, Міністерство юстиції України листом від 24.03.2010 р. № 2609-0-33-10-34 щодо чинності Інструкції про порядок виплати винагороди за відкриття, винаходи і раціоналізаторські пропозиції від 15 січня 1974 року (далі за текстом - Інструкція) повідомило, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

За приписами п. 18 (абзац 3) Інструкції «дата начала использования изобретения должна быть подтверждена актом или другим равнозначным документом. При этом считается, что изобретения, использование которых началось в первом полугодии, считаются использованными с 1 января данного года, а изобретения, использование которых началось во втором полугодии, - с 1 января следующего года».

Ст. 253, 254 ЦК України, на які посилається відповідач, встановлюють загальні норми обчислення строку, а спеціальна норма обчислення строку використання патенту законодавством України не врегульована, проте вона врегульована Інструкцією.

Таким чином, строки використання корисної моделі за патентом № 82985 позивачем визначені вірно.

У звязку з повним задоволенням позовних вимог, судові витрати слід покласти на відповідача.Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 141, 247, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», про стягнення авторської винагороди задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) авторську винагороду за використання корисної моделі «Верстат для порізки вогнетривкої цегли» (патент № 82985, заявка на видачу патенту від 12.02.2013 року № u201301656) за 2016, 2017 роки у розмірі 38 162, 64 грн (тридцять вісім тисяч сто шістдесят дві гривні, шістдесят чотири копійки), річні відсотки від простроченої суми у розмірі 857, 88 грн (вісімсот пятдесят сім гривень, вісімдесят вісім копійок), пеню у розмірі 3 477, 47 грн (три тисячі чотириста сімдесят сім гривень, сорок сім копійок), інфляційні втрати у розмірі 2 848, 33 грн (дві тисячі вісімсот сорок вісім гривень, тридцять три копійки), разом 45 346, 32 грн (сорок пять тисяч триста сорок шість гривень, тридцять дві копійки).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1 057 , 20 грн (одна тисяча п'ятдесят сім гривень, двадцять копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Суддя Ізотов В.М.