РІШЕННЯ

іменем України

13 лютого 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В. В.

з участю секретаря Лацько А. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши за відсутністю учасників справи у порядку загального позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

12.12.2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 червня 2016 року Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №1.

В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Причиною розпаду сім'ї стало те, що у них різні погляди на життя, ведення спільного господарства, виховання дитини. Відповідач ображав її та її дитину від першого шлюбу. Більш як чотири місяці вони припинили сімейно-шлюбні відносини, вона забрала дітей та пішла мешкати до своїх батьків. Їх сім'я розпалась остаточно та примирення між ними неможливе.

Спору про розділ майна та про місце проживання їх спільної дитини між ними немає. Син після розірвання шлюбу буде мешкати з нею.

Вважала, що збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а також і інтересам відповідача та їх малолітньої дитини.

14.12.2017 провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд на 06.02.2018.

06.02.2018 позивач ОСОБА_1 подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, просила позов задовольнити, в зв'язку з визнанням відповідачем позову просила суд повернути 50% судового збору з державного бюджету.

06.02.2018 відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

06.02.2018 сторони в судове засідання не з'явилися.

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно свідоцтву про шлюб НОМЕР_3 та копії свідоцтва про народження НОМЕР_4, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2016, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 3, 4).

З акту обстеження, складеного 24.11.2017 року депутатом Геніївської сільської ради ОСОБА_4, у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, підтверджується, що ОСОБА_1, проживає в будинку АДРЕСА_1 зі своїм сином ОСОБА_3 (а. с. 5).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зі змісту позовної заяви, яку визнав відповідач, слідує, що фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, а також і інтересам відповідача.

Спору про поділ майна, про місце проживання дитини між сторонами немає.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

За таких обставин, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, належить задовольнити клопотання позивача про повернення їй з державного бюджету 320 грн 00 к., що складає 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а також з відповідача належить стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 320 грн. 00 коп., що складає 50 відсотків від понесених нею витрат по сплаті судового збору (а. с. 1).

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язану з потребою в обґрунтуванні доводів учасників справи, на що необхідний значний час, відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України судом відкладено складання повного рішення до 13.02.2018 року.

Відповідно до другого речення ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 142, 206, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 07 червня 2016 року Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №01 - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Зобов'язати управління державної казначейської служби у Зміївському районі Харківської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп., сплаченого при поданні позову за квитанцією №5 від 12.12.2017 року АТ "Ощадбанк" ТВБВ 10020/0463.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повний текст рішення складено 13.02.2018 року.

Позивач - ОСОБА_1, проживає в АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, проживає в АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Головуючий: В. В. Овдієнко