Справа № 2-409/11
Провадження № 4-с/349/1/18
У Х В А Л А

07 лютого 2018 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря Сірко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залісуду в м.Рогатині скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Сташків О.Б. від 22 червня 2017 року про повернення виконавчого листа ВП №50295074 та про визнання незаконним рішення головного державного виконавця Кривеня І.С. від 04.09.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з скаргою про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Сташків О.Б. від 22 червня 2017 року про повернення виконавчого листа ВП №50295074 та про визнання незаконним рішення головного державного виконавця Кривеня І.С. від 04.09.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання,

ОСОБА_1 подав суду заяву, в якій підтримав викладені вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, скаргу розглянути за його відсутності.

Суб'єкти оскарження в судове засідання не 'зявився, направили на адресу суду заперечення.

Дослідивши скаргу, матеріали виконавчого провадження та цивільної справи №2-409/11, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, рішенням Рогатинського районного суду від 28 жовтня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2, жительки с.Лучинці Рогатинського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 борг за договором позики від 04 березня 2009 року в сумі 95 419,00 грн. (девяносто пять тисяч чотириста девятнадцять гривень 00 коп.), 3947,00 грн.(три тисячі девятсот сорок сім гривень 00 коп.) інфляційних витрат за весь час прострочення, 2023,00 грн. (дві тисячі двадцять три гривень 00 коп.) три проценти річних від простроченої суми, 1014,00 грн. ( тисячу чотирнадцять гривень 00 коп. ) судового збору, 120,00 грн. (сто двадцять гривень 00 коп.) витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи, 500,00 грн. (п`ятсот гривень 00 коп.) витрат повязаних з оплатою правової допомоги, всього 102 523 грн. ( сто дві тисячі пятсот двадцять три гривні 00 коп.).

Як вбачається із змісту скарги, 01 лютого 2012 року видано виконавчий лист №2-409/1, який неодноразово пред'являвся до виконання. 24 лютого 2016 року було відкрито виконавче провадження ВП №50295074. Відповідно до постанови головного державного виконавця Сташків О.Б. від 22.06.2017 року виконавчий лист було повернуто на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "про виконавче провадження" Згідно ч.5 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документа стягувачу із підстав, зазначених у цій статті, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, визначених ст.22 цього Закону. З врахуванням наведено Франків повторно пред'явив виконавчий лист до виконання.10.11.2017 року отримав повідомлення від 04.09.2017 року головного державного виконавця Кривеня про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку із ненаданям підвердженян сплати авансового платежу.

Не погоджується із такими рішеннями державних виконавців, оскільки ОСОБА_3 не в повній мірі було вжито заходів по примусовому виконанню виконавчого листа.

Повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання не є заявою про відкриття нового виконавчого провадження. Просив скаргу задовольнити.

Згідно ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Як вбачається із змісту постанови, винесеної 22 червня 2017 року - головний державний виконавець Рогатинського районного відідлу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 керувалася пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", тим, що майна боржника , яке б належало йому на праві власності та на яке можна було б звернути стягнення, не виявлено .

Згідно ст. 2 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадженя здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обовязковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та обєктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до полеження ч.5 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем, а відповідно до ч.1 ст. 53 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

При проведенні перевірки майнового стану боржника державним виконавцем було встановлено, що пенсії боржник не отримує, за цивільно-правовими угодами не працює, у боржника відсутні рахунки у банківських установах, відсутні відомомсті про отримання боржником ОСОБА_2 доходів. Згідно інформаційної довідки з реєстру права власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано 1/6 частину домоволодіння, що розташоване в с.Лучинці Рогатинського району. Однак звернути стягнення на належну частку майна боржнику неможливо через те, що за вказаною адресою зареєстровані та проживають неповнолітні діти. Державним виконавцем неодноразово здійснювалися виїзди за місцем проживання боржника, що підтверджується актами від 02 березня 2016 року, 20 червня 2016 року, 14 липня 2016 року, 18 липня 2016 року, 08 лютого 2017 року. На підставі викладеного 22 червня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Вищезазначене підтверджується копіями відповідей на запити державного виконавця - Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, актами державного виконавця від 02 березня 2016 року, 20 червня 2016 року, 14 липня 2016 року, 18 липня 2016 року, 01 лютого 2017 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційними довідками відділу Держгеокадастру у Рогатинському районі, державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області.

Крім того, ухвалою Рогатинського районного суду від 08 жовтня 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительку с.Лучинці було обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання по виконавчому провадженні ВП №48103005.

Згідно повідомлення від 04 вересня 2017 року головний державний виконавець Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Іванл-Франківській області ОСОБА_4 повернув виконавчий лист стягувачу без прийняття до виконання через несплату авансового платежу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 % суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи , інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Враховуючи досліджені судом обставини, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.447- 451 ЦПК України,-

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Сташків О.Б. від 22 червня 2017 року про повернення виконавчого листа ВП №50295074 та про визнання незаконним рішення головного державного виконавця Кривеня І.С. від 04.09.2017 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 12 лютого 2018 року.

Суддя: Лошак О.О.