Постанова

Іменем України

30 січня 2018 року

м. Київ

справа № 303/3115/15-ц

провадження № 61-103 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у складі судді Пака М. М. від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області у складі колегії суддів: Ігнатюка Б. Ю., Куштана Б. П., Мацунича М. В., від 22 червня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 пред'явили позов до ОСОБА_3, третя особа - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, про усунення перешкод у користуванні двором спільного користування та знесення самочинного будівництва.

Позовну заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 разом із дітьми -ОСОБА_4 та ОСОБА_5, є власниками квартири АДРЕСА_1. За цим будинком закріплено двір спільного користування площею 715 кв. м із заїздом до нього із вул. Куруців, який є єдиним способом потрапити в двір. На території двору розташовано будинок НОМЕР_1, власницею якого є ОСОБА_2 У червні 2015 року власниця квартири НОМЕР_2 ОСОБА_3 почала будівництво прибудови до цієї квартири, що порушує встановлені межі квартири у бік двору спільного користування, перекриваючи при цьому єдиний можливий в'їзд у двір. Позивачі зазначають, що будівництво є самочинним, оскільки звернення відповідача щодо надання містобудівних умов і обмежень на будинок спільного користування до виконкому не надходило. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю (далі - ДАБК) складено припис, згідно з яким зобов'язано припинити будівництво. На запити до Державної архітектурно-будівельної інспекції України надано відповідь від 03 липня 2015 року, де зазначено, що проведеною перевіркою виявлено факт проведення відповідачем реконструкції власної квартири із відхиленням від проекту та облаштуванням сходів, які перешкоджають вільному проходу та в'їзду у двір спільного користування. Стосовно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення та вручено припис, всупереч якому відповідач продовжує будівництво. Крім того, ОСОБА_3 установила замок на воротах, облаштованих на в'їзді у двір за спільні кошти всіх співмешканців будинку, однак ключів від замка нікому не надала.

Ураховуючи викладене, позивачі просили суд усунути перешкоди у користуванні двором спільного користування шляхом знесення самочинно зведеної прибудови.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні двором спільного користування шляхом знесення самочинно зведеної прибудови до квартири АДРЕСА_2.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що будівництво самочинно зведеної прибудови до квартири АДРЕСА_2 проведено без належних дозволів і документації, що порушує права та інтереси позивачів.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив із того, що ОСОБА_3 здійснила самочинне будівництво до квартири АДРЕСА_2, внаслідок чого порушено права позивачів, тому на підставі статті 376 ЦК України самочинно зведена прибудова до квартири АДРЕСА_2 підлягає знесенню.

21 липня 2016 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, а справу передати на новий розгляд.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди не надали належної оцінки факту зведення прибудови до квартири АДРЕСА_2 із відхиленням від проекту, що не є достатньою підставою для визнання прибудови самочинним будівництвом. Актом № 247/1007 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області (далі - ДАБІ у Закарпатській області) встановлено, що під час перевірки було оглянуто будинок та виявлено зведену бетонну прибудову до квартири № 1 по боковому фасаду будинку при в'їзді у двір спільного користування. Однак, не зазначено, які дії необхідно було провести для усунення зазначеного порушення. Крім того, власником земельної ділянки є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування (Мукачівська міська рада), яка до участі у справі залучена не була.

07 вересня 2016 року ОСОБА_2 подала заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначила, щобудівництво самочинно зведеної прибудови до квартири АДРЕСА_2 здійснено без належних дозволів і документації, що порушує права та інтереси позивачів.

07 вересня 2016 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначила, щобудівництво самочинно зведеної прибудови до квартири АДРЕСА_2 проведено без належних дозволів і документації, що порушує права та інтереси позивачів.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

2 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що згідно з копією свідоцтва про право власності ОСОБА_1, яка пережила чоловіка ОСОБА_5, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3, належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Майно складається із квартири: АДРЕСА_1 (а. с. 12).

Із копій свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених 27 липня 2011 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н. О., вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, є його донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітній син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в Ѕ частці квартири АДРЕСА_1 (а. с. 13, 14).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав, виданого комунальним підприємством «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 26 грудня 2012 року, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 грудня 2012 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_6 (а. с. 15).

За змістом листа заступника начальника управління ДАБІ у Закарпатській області Цех В. № 1007.1.14/1008-Р від 03 липня 2015 року при проведенні перевірки було виявлено, що власницею квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 проведено реконструкцію цієї квартири із відхиленням від проекту та облаштовано сходи, які перешкоджають вільному проходу та проїзду у двір спільного користування. У цілому реконструкцію квартири АДРЕСА_2 проведено згідно з проектно-технічною документацією, погодженою головним архітектором м. Мукачевого 17 червня 2008 року, та дозволом на початок будівельних робіт № 945 від 09 червня 2009 року. Стосовно ОСОБА_3, власниці квартири АДРЕСА_2, складено протокол про адміністративне правопорушення. Вручено припис № 185-П/1007 від 03 липня 2015 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (а. с. 17).

Із акта № 247/1007 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області вбачається, що під час перевірки було оглянуто будинок та виявлено зведену бетонну прибудову до квартири № 1 по боковому фасаду будинку при в'їзді у двір спільного користування (а. с. 18).

Згідно з листом-відповіддю № Р-1921/05-08 від 20 серпня 2015 року за підписом міського голови Лендєл З. на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 13 серпня 2015 року, звернення ОСОБА_3 щодо надання містобудівних умов і обмежень на проведення реконструкції квартири АДРЕСА_2 на території будинку спільного користування до виконавчого комітету не надходило. Комісією у складі спеціалістів управління інспекції ДАБК у Закарпатській області та відділу архітектури та містобудування Мукачівського виконкому актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 305/1007 від 14 серпня 2015 року зафіксовано проведення будівельних робіт. Опитано власників квартир будинку АДРЕСА_1 та встановлено факт зведення прибудови ОСОБА_3 у бік проходу в двір будинку спільного користування, яке здійснюється без згоди власників квартир зазначеного будинку. Інспекцією ДАБК складено припис, відповідно до якого зобов'язано ОСОБА_3 припинити будівництво (а. с. 21).

Згідно з частиною першою статті 376 ЦК Українижитловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом частини сьомої статті 376 ЦК Україниу разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, наведеної у частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визнано самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з частиною другою статті 376 ЦК Україниособа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

З урахуванням змісту зазначеної правової норми у контексті положень статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Таким чином, суди дійшли правомірного висновку про те, що відповідач здійснила самочинне будівництво прибудови до своєї квартири, яке проведено без належних дозволів і документації і порушує права та інтереси позивачів.

Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, встановленим відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються із нормами матеріального права, які судами застосовані правильно.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини першої статті 415 ЦПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними в статті 416 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д. Д. Луспеник

судді: О. В. Білоконь

Б. І.Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк