Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Леміш О.М

за участі секретаря Химинець О.Я

позивача ОСОБА_1І

представника позивача ОСОБА_2О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород , цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ОСОБА_4 бізі про повернення позики -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1І звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики , який мотивував тим, що 16 грудня 2015 року він позичив відповідачу валютні кошти у сумі 400 доларів США, що підтверджено договором позики (розпискою) №1/012 від 26.12.2015 року , а також розпискою складеною відповідачем.

Згідно п.6.3 Договору, такий діє до 01.07.2016 року. Так само у розписці відповідач зобов'язався повернути 400 доларів США до 1 липня 2016 року. До даного часу відповідач позику не повернув.

Крім того, згідно умов договору відповідач за користування позикою згідно п. 1.1 Договору зобов'язаний був сплачувати позивачу комісійні виплати у розмірі 1000 грн. щомісячно. Дані виплати відповідач здійснював до лютого 2017 року включно. З березня 2017 року такі виплати відповідач припинив.

Також, згідно п.2.3. Договору, на суму позики, не повернуту позичальником, нараховуються відсотки у розмірі 5% з часу отримання суми позичальником до часу повернення її позикодавцю.

Свої зобовязання за вказаним договором позики позивачем виконано повністю, натомість ОСОБА_3 ОСОБА_4 свої зобовязання за вказаним договором позики виконувала частково. Разом з тим, сума позики повернута не була.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд такий задовільнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Суд вважає за можливе на підставі ст.ст.280,281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК.

Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Суд, заслухавши позицію учасників процессу, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до п. 1 ч. 2 даної статті, підставами виникнення цивільних справ та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що 16 грудня 2015 року між ОСОБА_1І та ОСОБА_3 було укладено договір позики згідно якого позивач позичив відповідачу валютні кошти у сумі 400 доларів США, що підтверджено договором позики (розпискою) №1/012 від 26.12.2015 року , а також розпискою складеною відповідачем.

Згідно договору ОСОБА_3 ОСОБА_4 зобов"язалась виплачувати комісійні виплати в розмірі 1000 грн. за користування коштами щомісячно та 5% на суму позики не повернуту позичальником з часу отримання суми позичальником до повернення її позикодавцю .

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщострок(термін)виконанняборжником обов'язкуне встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк віддняпред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що незважаючи на вищенаведене, відповідач кошти до часу встановленого договором позики в повній мірі не повернув позивачу, таким чином, умови договору не виконав.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином з відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України , позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як слідує із змісту ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач, станом на день розгляду справи, свої зобов'язання за договором позики, в обумовлений сторонами термін, не виконав, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг за розпискою від 26..12.2015 року в загальній сумі , що складається з основної суми боргу, комісійних та відсотків що становить 17133,96 грн.

Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості за договором позики (розпискою), складений позивачем та перевірений судом в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що сумарна сума заборгованості, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача, за прострочення виконання зобов'язання, становить 17133,96 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-77, 89, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 525,526, 530, 1046, 1047 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_4 бізі на користь ОСОБА_1 позику в сумі 10 277 грн. 58 коп., 6000 грн. 00 коп. комісії та 856 грн.38 коп. відсотків.

Стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_4 бізі на користь держави суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий О.М Леміш