Справа № 307/1619/17
Провадження № 2/307/113/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Приватбанку, ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, де третя сторона приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, де третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.09.2016 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинила виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №8388. За виконавчим написом запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ»Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 22 травня 2012 року, а саме, залишок заборгованості за кредитом 109,73 гривень, заборгованості за відсотками 8 652,34 гривень, пені та комісії 3 550,00 гривень, штрафу 615,60 гривень та витрати, повязані з вчиненням виконавчого напису 1 700гривень, а разом 14 627,67 гривень.

Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Стверджує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі заяви відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», однак їй не відомо чи до заяви було додано заяву позичальника, кредитний договір на який йдеться посилання у виконавчому написі, довіреність представника банку письмову вимогу адресовану позивачці про усунення порушень за кредитним договором з прохання сплати боргу, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. Звертає увагу на те, що вона не отримувала жодних вимог про сплату заборгованості та в неї відсутня заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» й приватний нотаріус не мав право вчиняти виконавчий напис. Також просить звернути увагу на те, що проти заборгованості заперечує повністю, оскільки не вбачається її безспірності, а також просить звернути увагу на те, що заборгованість обрахована за понад трирічний строк позовної давності в порушення вимог ст.. 257 ЦК України.

Посилаючись на ст.ст. 78, 88 ЗУ «Про нотаріат», п. 3.1, 3.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, п. 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, п. 13 постанови пленуму ВСУ № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», просять врахувати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, стверджує, що слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Вищевказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою.

Вимоги ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод передбачають, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Стверджує, що відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» не надав приватному нотаріусу ОСОБА_4 необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості ОСОБА_5 Не направлення з боку банку та не отримання з боку позивачки вимоги про усунення порушень за кредитним договором обєктивно позбавила її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ПАТ КБ «ІІриватБанк». Стверджує, що була позбавлена можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою банку чи повідомити про наявність спору між нею та банком щодо суми заборгованості, що обєктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

При цьому звертає увагу суду, що відповідно до виконавчого напису стягнення нотаріусом проведено за чотири роки, один місяць та вісім днів, а саме з 22 травня 2012 року по 30 червня 2016 року. З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису 26 вересня 2016 року, тобто після спливу трирічного строку і без падання доказів безспірності його заборгованості, а тому виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим просить визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивачки ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні відносно позову заперечив.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що 22.05.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н на підставі якого остання отримала кредит та на умовах визначених договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом, пені та інших витрат. Термін дії кредитної картки встановлено до кінця березня 2016 року, згідно довідки від 20.10.2017 року.

Жодним судовим рішенням не встановлено недійсність правочину, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Крім цього, позивачем не спростовується наявність кредитного договору та заборгованості за кредитним договором. Виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1, 3.2 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Зокрема така правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015року у справі № 6-158цс15.

Згідно п.1 ст. 307-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до п. 2.3 гл. 16 розділу ІІ Про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбаченого вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотеко держателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Звертає увагу на те, що боржнику направлялась вимога про необхідність зобовязань та було надано можливість висловити свої заперечення щодо заявлених грошових вимог, але боржник не висловив своєї незгоди.

Згідно п 4 гл. 16 Наказу МЮУ він 22.02.2012 року № 296/5 « Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» виконавчий напис має містити дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, імя, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис.

Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Крім цього, вважають, що твердження позивача стосовно пропуску 3 - річного строку позовної давності з моменту настання права вимоги щодо погашення заборгованості є необгрунтованим та безпідставним.

Так, 22 травня 2012 року позивач уклала з Банком кредитний договір № б/н. згідно якого їй було видано кредитну карту Універсальну № 623275, кінцевий термін дії якої кінець березня 2016 року. Дана обставина стверджується Довідкою від 20.10.2017р. Згідно правового висновку ВСУ від 19.03.2014 у справі 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) починається щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261ЦК України).Оскільки банк, вимагає від позивача повного повернення кредиту, то строк позовної давності слід відраховувати починаючи з 1 квітня 2016 року і такий спливатиме 01 квітня 2019 року. Виконаний напис вчинено 26 вересня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

А тому просить відмовити у заявлених вимогах ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить розглядати справу у відсутності представника, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, але надіслав до суду пояснення, де відносно позову заперечує, посилаючись на те, що Пленум Верховного Суду України Постановою №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 року розяснив, що в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому напису. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє в задоволенні цих вимог, а у разі часткової їх обґрунтованості постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу.Позивач не обґрунтовує відсутності заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі, не вказує сум, які нею були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі.Таким чином, предметом спору в цій справі є не дійсний розмір його боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису.Але помилки при виконанні таких формальностей, навіть якщо б вони і були припущені нотаріусом, за змістом вищенаведеної постанови ВСУ не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такою підставою, як розяснив Верховний Суд України, може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший розмір його.Таким чином, тільки один той факт, що позивач не заперечує існування реального боргу, вказаного у виконавчому написі, є підставою для відмови в позові.

З питання безспірності заборгованості вважає за потрібне пояснити, що згідно ст. 18 ЦК України та ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це захист нотаріусом цивільних прав кредитора за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини.

Тому «безспірність» в розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин.

Ця позиція повністю відповідає Правовій позиції Верховного Суду України, викладеної в його постанові від 20 травня 2015року № 6 158цс15, в якій, зокрема, говориться: «Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів. Встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень ... суди дійшли обґрунтованого висновку про відмові в позові (про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню), а та обставина, що сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору».

Більш того, аналогічна позиція відображена у висновку науково-правової експертизи з питання визначення нотаріусом під час вчинення виконавчого напису безспірності заборгованості, початку строку вчинення виконавчого напису та способу і субєктного складу справи щодо його оскарження в суді, виконаного Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України №126/581 від 12.12.2016 року.

Право Інституту держави і права ім. В.М.Корецького Національної академії наук України на проведення науково-правової експертизи ґрунтується на нормах ст. 31 Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу» та п. 3.2 Наказу Міністерства освіти і науки України від 12 січня 2004 р . № 12 « Про проведення державної акредитації фізичних та юридичних осіб на право проведення наукової та науково-технічної експертизи», а також Статуті Інституту держави і права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України в частині повноважень щодо проведення науково-правових експертиз. Кредитор не повідомляв її про якісь суперечки, спори, судові процеси, інші процедури стягнення стосовно боржника, а присутність самого боржника при вчиненні виконавчого напису не передбачена чинним законодавством.

Щодо строків вчинення стягнення посилається на ч. 1 ст. 509, ст.ст. 525, 526, ст.ст. 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України та стверджує, що за відсутності прямо передбачених чинним цивільним законодавством та законодавством про нотаріат доказів про виникнення права вимоги кридетора і інший момент часу, відрахування нотаріусом строків вчинення виконавчого напису в порядку ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» згідно ст 253 ЦК України має здійснюватися з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику вимоги про виконання останнім його зобовязання за цивільними правоввідносинами.

При цьому слід мати на увазі, що коли законом чи договором передбачена сплата боржником кредитору процентів, комісії, неустойки (штрафів, пені) та/або інших додаткових платежів, розмір заборгованості боржника періодично змінюється з кожним випадком донарахування цих платежів до основної суми заборгованості, внаслідок чого у ті ж моменти відбувається відповідне оновлення (збільшення чи зменшення у грошовому виразі) права вимоги кредитора. У такому разі відрахування нотаріусом строку вчинення виконавчого напису може здійснюватись з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику останньої за хронологією вимоги, але лише за умови, що визначені в ній відповідно до закону чи договору суми заборгованості відрізняються від розміру вимог, раніше направлених тим же кредитором тому ж боржнику за тим же правочином. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 26вересня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, було вчинено виконавчий напис, згідно якого звернуто стягнення на грошові кошти у сумі 14 627,67 гривень з ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податку за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків, НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з пунктом 283 Інструкції вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

В матеріалах справи міститься вимога від 13.09.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» про усунення порушень за кредитним договором №б/н від 22.05..2012 року на імя ОСОБА_1, в якій зазначено, що станом на 30.06.2016 року за ОСОБА_5 рахується наступна заборгованість: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 109,73 (сто девять) гривень 73 копійок, заборгованість за відсотками у розмірі 8652,34 ( вісім тисяч шістсот пятдесят дві ) гривень 34 копійок, заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3550 (три тисячі пятсот пятдесят ) гривень 00 копійок, заборгованість по штрафним ( фіксована частина) у розмірі 500,00 (пятсот) гривень 00 копійок., заборгованість по штрафам ( відсоток від суми заборгованості) у розмірі 615,60 (шістсот п'ятнадцять) гривень 60 копійок, а всього в сумі 13427,67 ( тринадцять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 67 копійок. Вказану заборгованість запропоновано позичальнику погасити протягом 5 (пясти) календарних днів з дати відправлення. Також попереджено, що у разі її невиконання в строк, встановлений банком, останній буде змушений почати примусове стягнення заборгованості..(а.с. 37 ).

Також у справі наявні повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендоване) ОСОБА_5 15.09.2016 року (а.с. 38-39 ).

Однак, представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив отримання позивачем ОСОБА_5 вимоги від 13.09.2016 року про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 22.05.2012 року .

Суд вважає, що зазначене повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендоване) позичальнику ОСОБА_5 беззаперечно не стверджують ту обставину, що саме 15.09.2016 року нею було отримано вимогу від 13.09.2016 року про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 22.05.2012 року

Суду належних і допустимих доказів, в розумінні вимог статей 77 і 79 ЦПК України, відповідачем ПАТ КБ « Приватбанк» не надано про отримання позичальником 15.09.2016 року вимоги від 13.09.2016 року.

А тому, у разі неотримання зазначеної вимоги від 13.09.2016 року позичальником, такий був позбавлений можливості заперечувати щодо розміру заборгованості у цій вимозі, що вказує на те, що спірний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог закону, так як за умов не отримання позичальником вимоги від 13.09.2016 року про усунення порушень зобовязання, зазначена у вимозі сума заборгованості не може вважатися безспірною.

Таким чином, з вище наведеного слідує, що вказаний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог закону, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.283 Інструкції порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, виданий 26.09.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі під №8388, яким стягнуто на користь ПАТ КБ Приватбанк з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 22.05.2012 року в сумі 12 927 гривень 67 копійок, а всього з урахуванням витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису, 14 672 гривень 67 копійок.

Стягнути з публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Приватбанк на користь ОСОБА_1 640 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 Приватбанк, місце знаходження: м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, 50.

Відповідач: ОСОБА_3 відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, місце розташування: м. Тячів, вул.. Лазівська, 2.

Третя сторона: Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4, місце знаходження: м. Дніпропетровськ, вул.. Центральна, 6/9.

Повний текст рішення виготовлено 06.11.2018 року.

Суддя: В.В.Чопик