Справа № 489/5513/17
Номер провадження 2-зз/489/7/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Сироватка Т.О.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про скасування заходів забезпечення позову. Вказувала, що провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва на розгляді знаходиться цивільна справа ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. В межах розгляду справи судом згідно Ухвали від 07.12.2017 року накладено арешт на гараж № 287 у авто гаражному кооперативі «Северний» у м. Миколаєві, що належить на підставі приватної власності відповідачу по справі. Проте заявник зазначає, що фактично, а не юридично вона є власником вказаного гаражу, однак вона не може реалізувати своє право через накладений на майно арешт.

Посилаючись на вищевикладене, заявник просить суд скасувати вищезазначені заходи забезпечення позову та зняти арешт з майна.

Заявник в судовому засіданні вказувала, що вона та її чоловік позичили відповідачу по розписці кошти із правом відібрання у останнього, в разі невиконання зобовязань, гараж, який фактично є заставним майном, на який накладено арешт по даній справі

Вислухавши пояснення , суд встановив таке.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до Ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.12.2017 р. було вжито заходи забезпечення позову по вищезазначеній справі, а саме накладено арешт на гараж № 287 у авто гаражному кооперативі «Северний» у м. Миколаєві, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3, заборонивши здійснення відносно нього будь-яких угод, повязаних з його відчуженням (купівля-продаж, міна, дарування і т.п.).

Дослідивши надані заявником докази, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки вона не є власником майна, її доводи стосуються не самого предмету спору стягнення боргу, а вжитих по справі заходів забезпечення позову, а відтак рішення суду по даній справи жодним чином не вплине на її права та обовязки, щодо стягнення боргу з відповідача ОСОБА_3 Крім того, ОСОБА_4 не є учасником справи, відтак не має права звернення із зазначеними вимогами у обраний спосіб в межах справи, яка розглядається .

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи вищевикладене , керуючись ст.ст. 151-158 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 21.02.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова