П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року

м. Рівне

Справа №564/1328/17

Провадження №22-ц/787/2043/2017

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Левчук В.В.

Рішення ухвалене в м. Костопіль Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту невідома

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

за участі: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Костопільського районного суду від 23 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року в суд звернувся ОСОБА_4 із позовом до Костопільської міської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті батька він є єдиним спадкоємцем належного спадкодавцеві майна. При цьому правовстановлюючі документи на спадкове майно у нього відсутні.

В ході розгляду справи до участі в справі залучено як відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_2, замінивши Костопільську міську раду на останню як належного учасника справи.

Рішенням Костопільського районного суду від 23 листопада 2017 року позов задоволено: визнано за ОСОБА_4 право власності на ? житлового будинку АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_3 покликався на його незаконність та необґрунтованість через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального й процесуального права.

На її обґрунтування зазначав про відсутність в тексті оскаржуваного рішення показань свідка ОСОБА_5 Наполягав, що ОСОБА_2 від прийняття спадщини в порядку і строк, передбачені законом, не відмовлялась. Вважав, що відмова від спадщини допускається лише протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, однак така заява була подана нею протягом двох з половиною років, що не вважається відмовою від прийняття спадщини на користь іншого спадкодавця.

Судом залишено без уваги роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до якої відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкодавців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Вважав, що уникнення ОСОБА_2 оформляти документи на спадщину є підставою для визнання її частки відумерлою та відповідно залучити до участі в справі орган місцевого самоврядування, що зроблено не було.

Безпідставно враховано судом ч. 3 ст. 61 ЦПК України щодо преюдиційності обставин, встановлених ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 12 квітня 2014 року щодо відмови у прийнятті спадщини ОСОБА_2 на користь свого брата ОСОБА_4 Також судом залишено без уваги, що нотаріус не вчинив всіх необхідних дій відповідно до Закону України "Про нотаріат".

З наведених міркувань просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове, яким в позові відмовити.

У поданому відзиві позивач, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив його залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно обґрунтував спірні відносини положеннями ст.ст. 1217, 1261, 1262, 1241 ЦК України та виходив із того, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 відкрилась спадщина. Спадкове майно прийняли спадкоємці першої черги ОСОБА_3, який подав заяву про прийняття спадщини, та ОСОБА_7, який постійно на день смерті спадкодавця проживав за адресою, де мешкала спадкодавець, тобто в АДРЕСА_1. Тому ОСОБА_3 та ОСОБА_7 набули право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частці на кожного. Після смерті батька позивача - ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 1/2 спірного житлового будинку, на спадкування якої він має право, проте видача відповідного свідоцтва унеможливлюється відсутністю правовстановлюючих документів.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є його діти - донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_4, які мають право на спадкування за законом. Окрім того, спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. При цьому ОСОБА_2 не заперечувала щодо спадкування позивачем, про що склала відповідну відмову від спадкування нотаріусу.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, і ці обставини сторонами не оспорюються, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Костопільським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, батьками ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є ОСОБА_7 та ОСОБА_8, відповідний актовий запис за №414 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6 - матір ОСОБА_7 і ОСОБА_7, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції складено актовий запис про смерть за №212 (а.с.44).

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 прийняли спадщину, яка залишилась після смерті їх матері.

Окрім того, з витягу з будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1, видно, що ОСОБА_7 був зареєстрований за вказаною адресою на момент смерті ОСОБА_6 (а.с.49).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, а/з №102, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області (а.с.5, 58). Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року заведено спадкову справу №97/2014 (а.с.56-95).

З матеріалів спадкової справи №97/2014 вбачається, що спадкоємцями першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7, є його діти - син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_2 ОСОБА_2 змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 у звязку з укладенням 18.11.2015 року шлюбу з ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим виконавчим комітетом Головинської сільської ради Костопільського району Рівненської області (а.с.87).

Також судом належно встановлено, що ОСОБА_3 14 травня 2014 року подав заяву про прийняття спадщини №208 після смерті його брата як спадкоємець другої черги (а.с.57).

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 10.10.2016 року, що набрало законної сили, позивачу надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька (а.с.81-84).

На а.с. 85 міститься заява серії НВІ №071475, якою 3 листопада 2016 року ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини та не заперечила щодо отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом .

В подальшому, 11 січня 2017 року, постановою державного нотаріуса Костопільської районної державної нотаріальної контори №13/02-31 ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку в АДРЕСА_1. Підставою відмови була відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Разом з тим, спадкова справа №94/2014 щодо майна померлого заведена на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої спадкоємцем за законом другої черги - братом померлого ОСОБА_3 (а.с.6, 88).

Згідно з листом Костопільського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Рівненській області ДМС України №24/53 від 21.01.2017 року ОСОБА_7 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 16.05.1992 року та був знятий з реєстраційного обліку 08.05.2014 року в зв'язку зі смертю (а.с.89).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Норми ст. 1261 ЦК України передбачають першочергове право дітей спадкодавця на спадкування за законом, у тому числі зачатих за життя спадкодавця та народжених після його смерті, того з подружжя, який його пережив, та батьків.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Таким чином, Костопільським районним судом правильно з'ясовано, що до кола спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_7 належать виключно його діти - ОСОБА_7 та ОСОБА_2 Тобто ці особи і набули також відповідне право вимоги.

Згідно зі ст.ст. 1268-1270, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. другому-третьому п. 23 своєї постанови від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В даному випадку колегією суддів встановлено, що державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що було винесено відповідну постанову.

Повно і правильно встановивши обставини справи та з'ясувавши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на які покликався позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, визнавши за спадкоємцем право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Щодо доводів апеляційної скарги про хибне урахування судом відмови ОСОБА_2 від прийняття спадщини, то з ними погодитися неможливо через існування цієї відмови та прийняття її нотаріусом, що створює відповідні правові наслідки (а.с. 85). Дана відмова заінтересованими особами не оскаржувалася, як і не оспорювалися дії (рішення) нотаріуса, який її прийняв.

Не заслуговують на увагу - як необґрунтовані і посилання автора скарги на невчинення нотаріусом усіх необхідних дій з прийняття спадщини та залишення без уваги роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування".

Твердження апеляційної скарги про відумерлість спадщини також є голослівними і не ґрунтуються на матеріалах справи.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Тому доводи особи, що подала апеляційну скаргу, на необхідність та вимушеність захисту її прав, порушуючи тим самим права позивача, є неприйнятними для апеляційного суду.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 367-368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Костопільського районного суду від 23 листопада 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий:

Судді:

Повний текст постанови складено: 21.02.2018 р. о 09 год. 00 хв.

м. Рівне

Справа № 564/1328/17

Провадження № 22-ц/787/215/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Хилевича С. В.

суддів:

секретар судового засідання

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено________________________________ .

Головуючий

Судді: