Справа № 417/2/18
Провадження № 2/417/65/18
РІШЕННЯ

Іменем україни

"24" жовтня 2018 р. смт Марківка

Марківський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Чернік А.П.

за участю секретаря Кузьмич А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Марківської районної державної адміністрації Луганської області, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

02.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував у шлюбі з 24.07.2011 року по 12.12.2017 року, від якого вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки з відповідачем відносини значно погіршилися із-за різного ставлення до сімейного життя, вони фактично припинили шлюбні відносини, проживали окремо, з 25.02.2017 року до 15.11.2017 року син проживав з ним за адресою: АДРЕСА_1. Дружина без його згоди забрала дитину з дитячого садочка та поїхала до своєї матері в с. Кризьке Марківського району Луганської області. На неодноразові прохання повернути дитину відповідач відмовляла.

Позивач просить суд визначити місце проживання сина з ним, оскільки відповідач не зможе надати необхідні умови життя та виховання сина, він же ж має бажання та можливість виховувати його: працює в Свято-Вознесенському соборі м. Ізюма, заробітна плата становить 3200 грн. на місяць; двокімнатну квартиру, де вони проживали, він винаймає, строк договору найму до 25.04.2019 року, у сина є своя кімната, де є все необхідне для його життя, дозвілля та розвитку. Проживаючи у м. Ізюмі, син відвідував Ізюмський дошкільний заклад № 13, заняття з тхеквандо, Клуб всебічного розвитку дитини «Дивосвіт». Він оплачував ці заняття та придбавав усе необхідне.

Відповідач позов не визнала, надала відзив, в якому зазначила, що позивач дійсно працює, отримує заробітну плату 3200 грн., якої ледве вистачало на оплату найманого житла та комунальних послуг. З метою забезпечити сімю житлом вона їздила на заробітки, з червня 2015 року укладала контракти та працювала за кордоном. Дитина більшу частину часу проводила з батьками позивача. Під кінець останнього контракту позивач знайшов собі жінку, вони забрали сина до м. Ізюма та стали мешкати разом. На даний час син проживає з нею, має облаштовану кімнату, забезпечений усім необхідним.

Сторони у судове засідання не зявилися, просили розглянути справу за їх відсутності.

Марківська районна державна адміністрація Луганської області просила розглянути справу за відсутності представника, надавши висновок органу опіки та піклування щодо місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3.

Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне.

Сторони з 24.07.2011 року перебували у шлюбі, який рішенням Марківського районного суду Луганської області від 12.12.2017 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент розірвання шлюбу вони проживали окремо, дитина проживала з матірю, спору про її знаходження після розірвання шлюбу між сторонами не виникало і при ухваленні рішення місце проживання дитини не визначалось. Ці обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як убачається із матеріалів справи, до розірвання шлюбу сторони разом з сином проживали у ІНФОРМАЦІЯ_2, де винаймали двокімнатну квартиру по вул. Гоголя, 47. Дитина відвідувала дошкільний навчальний заклад № 13 компенсуючого типу, а також заняття з тхеквандо, клуб всебічного розвитку дитини «Дивосвіт».

З 27.11.2017 року дитина відвідувала дошкільний навчальний заклад № 3 «Колосочок» у смт Марківка Луганської області, де на даний час працює музичним керівником відповідач.

З вересня 2018 року дитина навчається в 1-ому класі Кризької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та в Початковому спеціалізованому мистецькому навчальному закладі із спеціальності «фортепіано».

Відповідач із сином проживають в орендованому будинку загальною площею 82,2 кв. м. за адресою: вул. Молодіжна, 18, с. Кризьке, Марківський район, Луганська область. Умови проживання, згідно з актом обстеження, відповідають встановленим нормам, дитина забезпечена усім необхідним для її життя та розвитку. Крім того, у власності відповідача є квартира, розташована АДРЕСА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Орган опіки та піклування Марківської районної державної адміністрації Луганської області у висновку від 22.10.2018 року визнав доцільним визначити місце проживання дитини з матірю.

Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в інтересах дитини необхідно визначити її місце проживання з матірю, яка може забезпечити необхідні умови для виховання, навчання, фізичного, духовного та морального розвитку дитини, у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12, 13, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 161 СК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Марківської районної державної адміністрації Луганської області, про визначення місця проживання дитини з батьком відмовити.

Визначити місце проживання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повне судове рішення складено 05.11.2018 року.

Суддя: А.П. Чернік