Справа № 549/253/16-ц
Провадження № 6/549/3/18
У Х В А Л А

іменем України

02 лютого 2018 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Глущенко Н.М.

при секретарі Міщенко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Чорнухи подання державного виконавця Чорнухинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі-відділ ДВС) про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа,

встановив:

Державний виконавець Чорнухинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, яке обґрунтовувала тим, що боржник відповідно до виконавчого листа № 549/253/16-ц, виданого 02.08.2016 року Чорнухинським районним судом Полтавської області, ОСОБА_2 зобовязаний сплатити на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованості за кредитним договором в сумі 8826 грн.

06 листопада 2017 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, однак боржник ухиляється від виконання своїх зобовязань та станом на 22.01.2018 заборгованість не погашена.

Чорнухинський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області просив задовольнити подання та розглянути справу за відсутності його представника.

У зв"язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 11 Закону України Про виконавче провадження визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Судом встановлено, що на виконанні у Чорнухинському районному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться виконавче провадження № 55073541 з виконання рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області №549/253/16-ц ухваленого 13.07.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (вул.Міщенка, 2, м.Полтава) суму заборгованості за кредитним договором №1378-08 від 30.07.2008 р. у розмірі 8 826 (вісім тисяч вісімсот двадцять шість) грн.

У відповідності до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень,які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу N4 доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованоїЗаконом України від 17.07.1997р. №475/97визначено, що на здійснення права кожного залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі абоз метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюютьсястаттею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбаченіЗаконом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Так, відповідно до п.2 ч.1ст.6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Частиною другоюст.6 цього Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно п.18 ч.3ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження»державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням,звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У проведеному 01.02.2013 року Верховним Судом України аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вказано, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п.5 ч.1ст.6 Закону № 3857-XIIта у п.18 ч.3ст.11 Закону №606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Таким чином, поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Також, із наявних у матеріалах справи документах не вбачається рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення про отримання ОСОБА_2 постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а, відтак, їх не можна вважати достатніми доказами щодо надіслання та одержання ОСОБА_2 вказаних постанов з визначеним у них терміном для самостійного виконання судових рішень, крім цього з матеріалів подання не вбачається, доказів того, що державний виконавець здійснював виїзд за місцем проживання боржника.

Враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги, те, що державним виконавцем не вжито всіх заходів примусового виконання рішень передбачених законом, а також відсутні підтверджуючі документи про здійснення виїзду державного виконавця за місцем проживання боржника та направлення викликів боржнику, те, що а тому суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чорнухинського районного управління юстиції головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.441, 260-261 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чорнухинського районного управління юстиції головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвали суду може бути подано протягом пятнадцяти днів після її проголошення, або з дня її отримання учасниками справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя