Справа № 609/970/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2018 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Ящук Т.М.

за участю секретаря Кравчук Л.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника ОСОБА_4

3-ї особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ , цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служби в справах дітей Шумської районної державної адміністрації про зобов»язання усунути перешкоди в спілкуванні малолітньою дитиною та визначення способів спілкування із дитиною.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про зобов»язання усунути перешкоди в спілкуванні малолітньою дитиною та визначення способів спілкування із дитиною.

Ухвалою Шумського районного суду від 02 жовтня 2017 року до участі в справі залучено в якості 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору службу в справах дітей Шумської районної державної адміністрації.

25 жовтня 2017 року позивач представив письмову заяву про уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали уточненні позовні вимоги, просять їх задовольнити в повному обсязі та пояснили що після розірвання шлюбу між сторонами та припинення між ними сімейних відносин в 2016 році , відповідачка із спільною малолітньою дочкою переїхала проживати до своїх батьків в с. Малі Дедеркали Шумського району із м. Хмельницький, де разом проживали в шлюбі та, де народилася їх дитина, а позивач залишився проживати в м. Хмельницький.

Приблизно із кінця 2016 року відповідачка не надає позивачу можливості зустрічатися із дочкою, приймати участь в її вихованні, на телефонні дзвінки , які він здійснює протягом тривалого часу із метою домовитися про зустрічі із дитиною, відповідачка не відповідає, а , коли він приїжджає до дитини без попередження, його до неї не допускають відповідачка та її матір, яка більше часу доглядає за дитиною.

Коли позивач здійснював телефонні дзвінки із іншого номера, то відповідачка, почувши його голос та прохання надати можливість побачитися із дитиною, йому в цьому також відмовляла.

Враховуючи, що позивач працює в м. Хмельницький, місцем його проживання є Вінницька область, що є досить віддаленими від села, де проживає відповідачка з дитиною , остання не допускає його дитини без попередньої домовленості , домовлятися про його участь в вихованні дитини не бажає , позивач та його представник просять зобов»язати позивачку, як матір малолітньої спільної дитини , ЄЛИЗАВЕТИ , не чинити перешкод позивачу , як батьку дитини, у спілкуванні та прийнятті участі у вихованні дочки та встановити систематичні побачення позивача із дитиною , яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 із позивачкою , а саме : два рази на місяць в суботу чи неділю , в Новорічні, Різдвяні свята та в День народження дитини за місцем проживання дитини із 12 до 16 години .

Відповідачка та її представник позовних вимог не визнали , просять в позові відмовити із тих підстав, що відповідачка, як матір дитини , не перешкоджала ніяким чином позивачу у спілкуванні та зустрічах із дитиною , позивач сам уникав участі в вихованні дитини, не цікавився нею, не приїжджав до неї.

При цьому, позивачка пояснила, що дійсно був випадок, що позивач намагався побачитися із дитиною, перебуваючи в селі , де вона проживає із дитиною, однак вона йому в цьому відмовила , оскільки це було пов»язане із тим, що вона хотіла вирішити питання про позбавлення його батьківських прав і це питання розглядалося на виконкомі ОСОБА_6 сільської Ради з їх обох участю та їй було відмовлено в цьому.

Відповідачка ствердила, що більшу частину часу за дитиною доглядає її матір, оскільки вона працює , щоб утримувати дитину, однак вважає, що її мати, яка працювала вчителькою і є дуже культурна жінка, не могла в грубій формі відмовити позивачу в побаченні із дитиною.

Не заперечила того факту, що позивач приймав участь в утриманні дитини шляхом перерахунку на її банківську карточку грошей в сумі по 5000 тис. грн.. в місяць протягом певного періоду 2016 року , однак, коли вона почала отримувати гроші, в квитанції про перерахунок яких було вказано, що це аліменти на утримання дитини, вона відмовлялася від них, оскільки на аліменти його не подавала.

Також, заперечуючи проти позовних вимог , представник відповідача посилається на те, що позивач попередньо не звертався до органу опіки і піклування , який б вирішив їх спір.

Крім того, представник вважає, що в Різдвяні, Новорічні свята та в День народження дитини, позивач буде лишнім для дитини , оскільки ці свята, як і День народження дитина буде проводити виключно в колі своєї сім»ї, а в Новорічні свята позивач, прибувши до дитини, перешкодить їй участі в новорічних ранках в дитячому садочку та школі.

Представник 3-ї особи в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю, просить задовольнити їх, чим захистити права батька на участь в вихованні малолітньої дитини та права дитини на спілкування з батьком .

При цьому, представник просить врахувати, що дійсно, як ними було встановлено в ході проведення зустрічі та проведення усної бесіди із сторонами в Шумській районній державні адміністрації , коли було подано позов до суду , відповідачка позбавляє права позивача бачитися із дочкою, спілкуватися із нею, не приймає від нього подарунків та не допускає до дитини.

Як ствердив представник, відповідачка дійсно не бажає, щоб позивач бачився із дитиною і не дозволяє йому в цьому, а прийти до якогось порозуміння під час зустрічі із сторонами в службі в справах дітей Шумської РДА , визначитися щодо способу прийняття позивачем участі в вихованні дитини , служба в справах дітей не змогла через заперечення зі сторони відповідачки.

Суд, перевіривши матеріали справи , вислухавши пояснення сторін , покази свідка, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Стаття 9 Конвенції прав дитини передбачає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Закріплення права батьків та дитини на спілкування у чинному законодавстві України, відповідає світовим стандартам захисту прав дитини .

У відповідності до ст. 11 Закону України« Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 12 Закону України« Про охорону дитинства» передбачено , що виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 15 Закону України « Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.141 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ст. 157 СК УКраїни питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною пятою цієї статті.

Частина перша статті 157 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2234-VIII від 07.12.2017\

2. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

3. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У відповідності до ст. 159 СК України , якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема , якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

2. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі із 18 квітня 2010 року , який розірвали 09 серпня 2016 року рішенням Шумського районного суду Тернопільської області.

Від спільного шлюбу у сторін є малолітня дочка ЄЛИЗАВЕТА, яка народилася 20 січня 2015 року в м. Хмельницький Хмельницької області , що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 297990, виданим 18.07.2017 року/ повторно/ Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 259.

Після припинення шлюбних відносин відповідачка, як матір, разом із неповнолітньою дитиною сторін вибула із м. Хмельницький в с. Малі Дедеркали Шумського району Тернопільської області , де й проживають в господарстві батьків відповідачки , а позивач, будучи зареєстрованим у Вінницькій області, проживає та працює в м. Хмельницький, що ствердили в судовому засіданні сторони.

Із пояснень відповідачки , даних в ході судового розгляду даної справи , стверджується, що вона тримає образу на позивача за те, що причиною розірвання їх шлюбу , як вона вважає , було те, що позивач знайшов іншу жінку , через яку розпалася їх сім»я.

Як ствердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , він був близьким другом сім»ї сторін за час їх перебування в шлюбі та проживання в м. Хмельницькому , а після розірвання шлюбу дружні стосунки підтримує лише із позивачем, оскільки відповідачка, вибувши із дитиною в Шумський район на проживання, перестала спілкуватися із його сім»єю через образу, яку тримає на позивача.

Починаючи із кінця 2016 року, як ствердив свідок, позивач неодноразово просив його надати йому мобільний телефон для того, щоб вирішити із відповідачкою питання щодо зустрічей із їх малолітньою дочкою ОСОБА_8, пояснюючи при цьому, що на його номер відповідачка не відповідає, ігнорує , оскільки не бажає, щоб позивач бачився із дитиною .

З показів свідка стверджується, що, відповівши на телефонні дзвінки, які позивач здійснював із його номер кілька разів , зокрема, протягом кінця 2016 р. - 2017 р. , відповідачка в категоричній формі відмовляла позивачу в зустрічах з дитиною і не бажала домовлятися про спілкування позивача із дитиною.

Як стверджується рішенням № 45 від 21 липня 2017 року виконавчого комітету Великодедеркальської сільської Ради Шумського району, було розглянуто заяву відповідачки щодо позбавлення батьківських прав позивача відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнано недоцільним позбавлення батьківських прав у зв»язку із тим, що батько не відмовляється від виконання своїх батьківських обов»язків щодо виховання та утримання дитини.

Рішення приймалося з участю обох батьків, сторін по справі.

Того ж дня, як ствердив позивач він, будучи в селі, де проживає їх малолітня дочка, просив відповідачку дозволити йому зустрітися із дитиною , передати їй подарунки, які привіз із собою, проти чого остання заперечила і цей факт ствердила в судовому засіданні відповідачка.

Як ствердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , він разом із позивачем в дні, коли приїжджали в судові засіданні Шумського районного суду, намагалися зайти на подвір»я , де проживає дитина, щоб побачити дівчинку, однак мати відповідачки, яка здійснювала догляд за дитиною, не впустили їх туди та відмовляла в зустрічах позивача, як батька, з дитиною в грубій формі.

Згідно висновку служби в справах дітей Шумської районної державної адміністрації від 20.10.2017 року № 01-10/476, який підтримав представник 3-ї особи в судовому засіданні, вони вважають за доцільне встановити графік побачень позивача із дитиною за місцем її проживання два рази на місяць в суботу чи неділю при обов»язковому завчасному попередженні про це матір дитини із врахуванням стану здоров»я дитини та інших необхідних обставин.

Згідно заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив визначити йому такий спосіб участі в вихованні дитини, як систематичні побачення із нею в суботу або неділю два рази на місяць, в Новорічні, Різдвяні свята та у День народження дитини з 12 до 16 години.

Представник 3-ї особи в судовому засіданні підтримав такий спосіб участі позивача в вихованні дитини.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що зустрічі позивача , як батька з дитиною в Різдвяні та Новорічні свята, а також у її День народження , будуть негативно впливати на дитину з врахуванням того, що в її День народження збирається родина по лінії матері , відповідачки по справі, в будинку , де проживає дитина, щоб відсвяткувати цей день, що в Новорічні свята дитина не зможе відвідувати через зустріч із позивачем, як батьком, новорічних ранків, які влаштовуються в дитячому садочку та в школі, які в майбутньому буде відвідувати дитина, що Різдвяні свята дитина повинна проводити лише в колі своїх матері та дідуся і бабусі, а позивач в цьому буде їм , як і дитині перешкоджати , оскільки саме головним в даному спорі є те, що позивач є батьком малолітньої дитини, з якою він бажає бачитися, спілкуватися, приймати участь в її вихованні та розвитку , з часом, коли дитина більше пізнає свого батька , привикне до нього , для неї присутність батька в її День народження буде для неї великою радістю, як і на тих же новорічних ранках в садочку чи в школі, де всі її однолітки будуть бачити, що в дівчинки є батько , який її любить , це буде свідчити про те, що він її не залишив, хоч і не проживає разом із нею.

Крім того, Новорічні свята не включають в себе лише новорічні ранки в садочку чи школі, та й новорічні ранки ніколи не проводяться 01 січня, а за кілька днів до цього.

Що стосується Різдвяних свят, то вони за церковним календарем тривають 07-09 січня кожного року, в ці дні кожного року без виключення 07 січня вихідний день для всіх працюючих та канікули для дітей шкільного віку , а тому в один із цих днів , позивач , як батько, якщо він цього бажає, має право відвідати дитину, а, якщо врахувати, що Різдвяні свята /07-09 січня/ , Новорічні свята / 01 січня/ , День народження дочки сторін/ 15 січня / випадуть не в неділю чи суботу , то таке право йому слід визначити в рішенні суду, щоб не було посилань матері дитини на те, що такі дні не припадають на визначенні рішенням суду дні побачень .

Крім того, враховуючи вік дівчинки на даний час - 3 роки , те, що вона тривалий час не бачила позивача, як батька, не спілкувалася із ним, не проживала разом , а відповідачка, як мати, враховуючи ту образу, яку вона тримає на позивача за попередні їх стосунки в шлюбі, на які вона посилається в судовому засіданні, не розказувала дитині про те, що в неї є батько, який її любить та хоче з нею бачитися, з метою уникнення стресових ситуацій для дитини, яка може і ховатися від позивача , як батька і плакати, поки добре його пізнає, суд вважає за доцільне зустрічі батька з дитиною проводити в присутності матері - відповідачки по справі .

Також, суд вважає, що за доцільне визначити години спілкування позивача з дитиною із 12 до 16 години, оскільки він проживає в іншій області, відстань із Хмельницького до с. Малі Дедеркали Шумського району є великою , а, якщо станеться так, що в якийсь час із 4 годин, відведених йому для спілкування , дитина буде відпочивати/ спати/ , то позивач зможе зачекати , поспілкуватися із матір»ю дитини щодо здоров»я дитини, її потреб, якщо відповідачка цього захоче або ж зачекати в іншому місці.

Суд вважає, що неприязнені відносини, які існують у відповідачки до позивача через їх стосунки у шлюбі, не повинні позначатися на правах дитини щодо прямих і регулярних контактів із позивачем , як батьком. Відповідачка , як мати, немає права позбавляти дитину того , що їй належить по закону та по людській природі - знати свого батька, бачитися із ним, спілкуватися, отримувати від нього матеріальну допомогу , а поки вона такого віку, що не вправі захистити свої права самостійно , їх повинен захистити суд і в даному випадку таким способом, як цього просить позивач, як батько дитини, оскільки відповідачка, перешкоджаючи позивачу у прийнятті участі в вихованні дитини, порушує не тільки його права, як батька, а й права дитини, на які посилається суд.

За вказаних обставин суд вважає за доцільне зобов»язати позивачу , як матір малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не чинити перешкод у спілкуванні та прийнятті участі у вихованні дочки ЄЛИЗАВЕТИ - позивачу , батьку малолітньої дитини та встановити систематичні побачення позивача із малолітньою дочкою ЄЛИЗАВЕТОЮ два рази на місяць в суботу чи неділю , в Новорічні, Різдвяні свята та в День народження дитини за місцем проживання дитини в присутності матері дитини, із 12 до 16 години.

На підставі наведеного, керуючись Законом України « Про охорону дитинства» , ст.ст. 141, 157, 159 Сімейного Кодексу України , ст. ст. 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_3 , як матір малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не чинити перешкод у спілкуванні та прийнятті участі у вихованні дочки ЄЛИЗАВЕТИ - ОСОБА_1 , батьку малолітньої дитини та встановити систематичні побачення ОСОБА_1 із малолітньою дочкою ЄЛИЗАВЕТОЮ, 20 січня 2015 року, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 два рази на місяць в суботу чи неділю , в Новорічні, Різдвяні свята та в День народження дитини за місцем проживання дитини в присутності матері дитини.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_11