Провадження № 2/643/1330/18
07.02.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Ференчук О.В., за участі секретаря Сиротенко О.Є., розглянувши у позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про звільнення майна з-під арешту,
28.09.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи вимоги тим, що під час оформлення спадкового майна, позивач дізналась про те, що на квартиру накладений арешт, квартира належала померлому дідусю, позивача ОСОБА_2 та померлій бабусі ОСОБА_3. Позивач звернувшись до Десятої Харківської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, дізналась, що на квартиру АДРЕСА_1, накладено арешт Першрю державною нотаріальною конторою 11.12.2007 року. Підставою обтяження є постанова від 19.08.1999 року ВДВС Московського району. Звернувшись з запитом про причини накладення арешту до Московського ВДВС м. Харкова, була надана відповідь, що у відділі відсутня будь-яка інформація, щодо наявності виконавчого провадження в рамках якого було винесено постанову б/н 19.08.1999 р. ВДВС Московського району м. Харкова.
Позивач в судове засідання не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідач, який належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в судове засідання не з*явились.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є онукою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.
Згідно свідотва про право власності квартира АДРЕСА_1 належить померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_2
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.1999 року ОСОБА_2 заповів своє майно ОСОБА_1
Після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.на вищевказану квартиру відкрилась спадщина.
Реалізовуючи свої спадкові права позивач звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після померлих дідуся та бабусі, однак нотаріусом було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку тим, що на квартиру накладено арешт.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов'язки, що складають спадщину переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини.
За змістом ст. ст. 4, 5, ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини 1, 5 ст. 1268 України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Як було встановлено, позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, та ОСОБА_3. а тому позивач, як майбутня власниця цього майна, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні нею права користування розпорядження майном, яке фактично її належить.
Статтею 41 Конституції Українипередбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Відповіднодо ч.ч. 1,2,3ст.59ЗУ «Про виконавче провадження»особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Судом встановлено, що на даний час виконавчі провадження та будь-які дії відносно спірної квартири відсутні.
Таким чином, арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 порушує право власності ОСОБА_1 яка є спадкоємцем після смерті бабусі та дідусі, та унеможливлює оформлення спадщини.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 316-317, 319, 391, 1220, 1268 Цивільного кодексу України, Першого ПротоколуКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та статтями цивільного процесуального Кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Зняти арешт, накладений постановою б/н,19.08.1999 року ВДВС Московського району м. Харкова та зняти заборону на нерухоме майно реєстраційний номер обтяження 6201250, що були накладені на квартиру АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя - О.В. Ференчук