Справа № 360/2042/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється власником житлового будинку № 2, розташованого по вул. Молодіжна в смт Бабинці Бородянського району Київської області.

У вказаному будинку, окрім неї /позивачки/, зареєстрований її син ОСОБА_3, двоє дітей останнього, а також її /ОСОБА_1І./ бувший співмешканець відповідач ОСОБА_2, який у даному будинку не проживає з 2012 року.

Оскільки відповідач у вказаному будинку не проживає з 2012 року, з реєстрації у добровільному порядку не знімається, що ускладнює їй /позивачці/ реалізацію її прав на користування та розпорядження своїм майном, у тому числі на оформлення субсидії, то просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком.

В судове засідання позивачка та її представник адвокат ОСОБА_4 не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачці на праві особистої власності належить будинок № 2 по вул. Молодіжній в смт Бабинці Бородянського району Київської області в якому, окрім позивачки, її сина та двох онуків, з 25 лютого 2004 року зареєстрований, але з 2012 року не проживає співмешканець ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 /а.с. 11-22,29,31/.

Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач, який, як зазначила ОСОБА_1 у позовній заяві, являвся її співмешканцем, не проживає у вищевказаному будинку з 2012 року, тобто більше року, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, що ускладнює реалізацію прав позивачки, крім того, в судове засідання ОСОБА_2 не з»явився і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 2 по вул.Молодіжна в смт.Бабинці Бородянського району Київської області.

Керуючись ст.405 ЦК України, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 2 по вул.Молодіжна в смт.Бабинці Бородянського району Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

Повне рішення суду складено 05 листопада 2018 року.

Головуючий-суддяОСОБА_5