Справа №486/1428/17 07.02.2018
Провадження №22-ц/784/338/18
Провадження 22ц/784/338/18 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Постанова

Іменем України

07 лютого 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Цуркан І.І.,

розглянувши без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, ухвалене 22 грудня 2017 року о 10.00 год. суддею цього ж суду Франчук О.Д., у справі № 486/1428/17, за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 25 грудня 2013 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з тим, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, у нього станом на 08 листопада 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 33 124 грн. 37 коп. Посилаючись на наведене, Банк просив суд стягнути вказану заборгованість за кредитними договором.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 грудня 2017 року в позові Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем і відповідачем договору від 25 грудня 2013 року останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 300 грн. на платіжну картку зі сплатою 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Факт укладання кредитного договору, отримання кредитної картки, використання кредитних коштів, наявність заборгованості відповідачем не оспорюється.

Відповідач починаючи з 26 січня 2014 року почав порушувати умови договору, не сплачував нараховані Банком відсотки, не погашав взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого станом на 08 листопада 2017 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 33 124 грн. 37 коп., що складається із: 299 грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом; 26 480 грн. 70 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 290 грн. 15 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. та 1 553 грн. 54 коп. - штрафи (фіксована частина та процентна складова відповідно).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, при цьому відповідачем заявлено про застосування положення ч. 4 ст. 267 ЦК України, що є підставою для відмови в позові.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідності до правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до наданого Банком розрахунку, заборгованість нарахована виходячи із щомісячних платежів, які повинен був здійснювати відповідач починаючи з 26 січня 2014 року по 08 листопада 2017 року (а.с.5).

Згідно з даними, які містяться в матеріалах справи, строк дії картки встановлено до липня 2016 року (а.с.56).

Судом встановлено, що відповідач починаючи з дати отримання кредитної картки (25 грудня 2013 року) жодних платежів на погашення заборгованості за кредитом не здійснював.

Отже, з часу порушення відповідачем зобов'язання по погашенню щомісячного платежу, а саме з січня 2014 року у позивача виникло право на звернення до суду з позовом протягом наступних 3 - років, тобто по січень 2017 року.

Позов про стягнення заборгованості, Банком пред'явлено 29 листопада 2017 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності у спірних правовідносинах (а.с. 45).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Таким чином, вимоги Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором, нарахованої до 29 листопада 2017 року, заявлені поза межами позовної давності.

Водночас, строк дії картки встановлено до липня 2016 року, тому не можна вважати, що Банком пропущений загальний строк позовної давності.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 18 червня 2014 року (справа № 6-61цс14), за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Оскільки боржник порушив умови договору, строк виконання якого закінчився у липні 2016 року, тому з відповідача з урахуванням пропуску позивачем строку позовної давності, підлягають стягненню нараховані Банком проценти за користування кредитними коштами за період з 29 листопада 2014 року по 08 листопада 2017 року, оскільки саме ці вимоги заявлено в межах позовної давності.

Визначаючи розмір процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню з ОСОБА_2, колегія приходить до такого висновку.

Наполягаючи на задоволенні позову, Банк вказував, що сторони домовились, що позичальник зобов'язаний сплачувати позивачеві 30% річних за користування кредитними коштами.

З наданих позивачем документів вбачається, що в подальшому Банком було змінено процентну ставку: з 01 вересня 2014 -34,8 % річних , з 01 квітня 2015 року - 43,2 % річних.

Відповідно до ч. 1 ч.6 ст. 81 ЦПК України ( в редакції, яка діє на час перегляду судового рішення в апеляційному порядку) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічні положення закону містилися й у ч.3 ст. 10 ЦПК України в редакції, що діяла на час звернення Банку в суд з позовом.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, яка була чинною на час укладання даного кредитного договору) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Як видно із матеріалів справи, між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

В зазначеній анкеті-заяві відповідач лише виявив бажання оформити на своє ім'я кредитний ліміт за платіжною карткою, не вказана яка картка та погодив, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Він зобов'язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Натомість з анкети - заяви не вбачається який саме розмір відсоткової ставки було встановлено та погоджено між сторонами, у тому числі не передбачений і збільшений розмір процентів за користування кредитом в разі прострочення зобов'язання за договором, а Умови не містять підпису відповідача.

До того ж, будь - яких доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати відсотки за користування кредитом саме у розмірі 30%, а також підвищений їх розмір в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, матеріали справи не містять.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16.

А тому відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України анкета-заява, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Умовами та Правилами надання банківських послуг не є належними доказами, які б підтверджували факт погодження між сторонами відсоткової ставки у розмірі 30%, а в подальшому її збільшення за неналежне виконання умов договору.

Тому вимога Банку про стягнення із ОСОБА_2 відсотків за користування кредитом саме в розмірі 26 480 грн. 70 коп., є безпідставною.

Водночас, в силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У зв'язку з чим, враховуючи положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України, з відповідача підлягають стягненню відсотки за період з 29 листопада 2014 року по 08 листопада 2017 року в розмірі 164 грн. 07 коп., виходячи з наступного розрахунку:

Період з 29.11.14 р. по 05.02.15 р. складає 69 дн. Облікова ставка в цей період 14%.

(14% / 365= 0,04% в день ). 299, 98 х 0,04 % х 69 = 8,28 грн.

Період з 06.02.15 р. по 03.03.15 р. складає 25 дн. Облікова ставка в цей період 19,5%. (19,5% /365 = 0,05 % в день) 299,98 х 0,05% х 25 = 3, 75 грн.

Період з 04.03.15 р. по 27.08.15 р. складає 177 дн. Облікова ставка в цей період 30%. (30% / 365 = 0,08 % в день). 299, 98 х 0,08% х 177 = 42,48 грн.

Період з 28.08.15 р. по 24.09.15 р. складає 28 дн. Облікова ставка в цей період 27%. (27% / 365 = 0,07 грн. в день). 299,98 х 0,07% х 28 = 5, 88 грн.

Період з 25.09.15 р. по 21.04.16 р. складає 210 дн. Облікова ставка в цей період 22% (22% / 365 = 0,06 % в день). 299,98 х 0,06% х 210 = 37,80 грн.

Період з 22.04.16 р. по 26.05.16 р. складає 35 дн. Облікова ставка в цей період 19%. (19 % /365=0,05 грн. в день). 299,98 х 0,05 % х 35 = 5,25 грн.

Період з 27.05.16 р. по 23.06.16 р. складає 28 дн. Облікова ставка в цей період 18% ( 18% / 365 = 0,05 грн. в день. 299,98х 0,05% х 28 = 4,20 грн.

Період з 24.06.16 р. по 28.07.16 р. складає 35 дн. Облікова ставка в цей період 16,5%. (16,5 % / 365 = 0,05 грн. в день). 299,98 х 0,05% х 35 = 5,25 грн.

Період з 29.07.16 р. по 15.09.16 р. складає 49 дн. Облікова ставка в цей період 15,5%. (15,5 % / 365 = 0,04 грн. в день. 299,98 х 0,04 % х 49 = 5, 88 грн.

Період з 16.09.16р. по 27.10.16 р. складає 42 дн. Облікова ставка в цей період 15 %. (15 % / 365 = 0,04 грн. в день. 299,98 х 0,04 % х 42 = 5,04 грн.

Період з 28.10.16р. по 08.12.16 р. складає 41дн. Облікова ставка в цей період 14 %. (14% / 365 = 0,04 грн. в день. 299,98 х 0,04 % х 41 = 4,92 грн.

Період з 09.12.16 р. по 26.01.17 р. складає 49 дн. Облікова ставка в цей період 14 %. (14 % / 365 = 0,04 грн. в день). 299,98 х 0,04 % х 49 = 5,88 грн.

Період з 27.01.17 р. по 02.03.17 р. складає 35 дн. Облікова ставка в цей період 14% . (14 % / 365 = 0,04 грн. в день). 299,98 х 0,04% х 35 = 4,20 грн.

Період з 03.03.17р. по 13.04. 17р. складає 42 дн. Облікова ставка в цей період 14%. (14 % / 365 = 0,04 грн. в день). 299,98 х 0,04 % х 42 = 5,04 грн.

Період з 14.04.17 р. по 25.05.17 р. складає 42 дн. Облікова ставка в цей період 13 %. (13 % / 365 = 0,04 грн. в день). 299,98 х 0,04 % х 42 = 5,03 грн.

Період з 26.05.17р. по 26.10.17р. складає 154 дн. Облікова ставка в цей період 12,5%. (12,5 % / 365 = 0,03 грн. в день). 299,98 х 0,03 % х 154 = 13,86 грн.

Період з 27.10.17р. по 08.11.17 р. складає 11 дн. Облікова ставка в цей період 13,5%. (13,5% / 365 = 0,04 грн. в день). 299,98 х 0,04 % х 11 =1,32 грн.

Також, як вбачається із змісту позовної заяви, ПАТ КБ «ПриватБанк» було заявлено про стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4 290 грн.15 коп, а також штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 1553 грн. 54 коп. (процентна складова), посилаючись на умови кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 547, ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, умови кредитного договору (анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг) не містять письмової форми угоди про неустойку, до того ж пункт про стягнення неустойки не відображений у заяві позичальника, а додані банком до позову Умови не містять підпису відповідача, не мають реквізитів необхідних для офіційного документа.

З огляду на викладене та враховуючи, що Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки не підписані відповідачем, а позивач не довів, що ознайомив з ними ОСОБА_2 і що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, в задоволенні позову в частині позовної вимоги про стягнення пені, комісії та штрафу слід відмовити.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд неповно з'ясував фактичні обставини справи щодо прав та обов'язків сторін у даних кредитних відносинах, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову Банку.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам 0,5 % та становить 20 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, укладеним 25 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 в розмірі 164 грн. 07 коп. та 20 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді :