АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/194/18 Справа № 200/9790/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Женеску Е. В. Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Варенко О.П.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина. Позивачкою пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини, оскільки після смерті батька в неї похитнулося здоров'я, вона зверталась за медичною допомогою до спеціалістів 22.08.2014, 07.10.2014, 10.11.2014, 04.02.2015, 12.02.2015 року, стаціонарно лікувалася з 02.09.2014 по 22.09.2014 року. При зверненні до нотаріальної контори позивачці стало відомо, що батько залишив заповіт та заповів все майно відповідачці по справі. ОСОБА_3 є пенсіонеркою та відповідно до чинного законодавства має право на обов'язкову частку у спадщині. Тому позивач просила надати їй додатковий шестимісячний строк, з дня набрання рішенням суду законної сили, для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено, вирішено визначити ОСОБА_3 додатковий строк терміном шість місяців для подання нею заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2; перебіг вказаного додаткового строку необхідно рахувати з дня набрання рішення законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого26.08.2014 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №6019 (а.с. 113).

За життя, 08.09.2005 року, ОСОБА_4 у письмовій нотаріальній формі було оформлено заповіт на користь позивачки ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_5 Відповідачка прийняла спадщину шляхом вчасного звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори, а також, на час смерті спадкодавця, була зареєстрована проживаючою за однією адресою з останнім. Викладене стверджується копією відповідної спадкової справи №133-2015, що заведена Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

Позивачка ОСОБА_3 є рідною дочкою ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого відділом РАЦС міста Ашхабад 02.02.1995 року (а.с. 6).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 від 10.03.2010 року, в зв'язку з реєстрацією 09 серпня 1979 року шлюбу, позивач змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 (а.с. 9).

В подальшому прізвище позивачки було змінено з ОСОБА_3 на ОСОБА_3, в зв'язку з реєстрацією 01 липня 1985 року шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_3, виданого 01 липня 1985 року Самарським районним відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис №270 (а.с. 8).

Постановою завідуючої Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 13 травня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, в зв'язку з тим, що строк, встановлений для прийняття спадщини, пропущений та відсутня реєстрація проживання разом із спадкодавцем за однією адресою (а.с. 16).

ОСОБА_3 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 29.04.2015 року, що стверджується копією вказаної заяви у відповідній спадковій справі №133-2015, заведеній Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою. Повна копія спадкової справи №133-2015 досліджена апеляційним судом та долучена до матеріалів даної цивільної справи.

Також встановлено, що на підтвердження поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини позивачем надано медичні документи. Згідно виписки із карти амбулаторного хворого, ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-невропатолога, часто звертається за медичною допомогою, отримує амбулаторне та стаціонарне лікування (а.с. 13).

Як вбачається з вказаної вище виписки із картки амбулаторного хворого, позивач зверталась до лікувального закладу за медичною допомогою, зокрема, 22.08.2014 року, 07.10.2014 року, 10.11.2014 року, 04.02.2015 року, 12.02.2015 року (а.с. 13).

ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні (денна форма) з 02.09.2014 по 22.09.2014 року, що підтверджується копією епікризу з історії хвороби №8048/2014 (а.с. 14).

Також встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 29.04.2015 року, мала статус пенсіонера за віком, що, зокрема, підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_4, виданим 07.04.2010 року Пенсійним Фондом України (а.с. 15).

Статтею1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого мана.

За змістом ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт лікування ОСОБА_3, яка є пенсіонером за віком, у денному стаціонарі з 02.09.2014 по 22.09.2014 року, а також факти її неодноразових звернень у період з ІНФОРМАЦІЯ_2 до 29.04.2015 року до медичних закладів для отримання медичної допомоги, що підтверджується наведеними вище доказами; враховуючи, що позивачка порушила строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на два місяці вісім днів, що не є тривалим періодом, - колегія дійшла висновку, що поважність причин порушення позивачем шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори є доведеною та наявні підстави для визначення ОСОБА_3додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскаржуване рішення місцевого суду є обґрунтованим, правомірним та справедливим.

Колегія звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів щодо непогодження відповідача із тривалістю (6 місяців) визначеного позивачці додаткового строку для прийняття спадщини, тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справі в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 367 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді