Справа № 750/9525/18
Провадження № 2/750/2382/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участю позивача, представника позивача ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

11.09.2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні належної на праві приватної власності 2/3 частини будинку №21 по вул. Шмідта в м. Чернігові та звільнити кімнату вказану в договорі дарування під літерою 1-4, площею 10,6 кв.м та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову зазначила, що є власницею 2/3 частини будинку по вул. Шмідта, 21 в м. Чернігові. Кімната під літерою 1-4 площею 10,6 кв.м включена до її власності, оскільки зазначена в п. 5 договору дарування, проте за домовленістю із сестрою ОСОБА_5 надала спірну кімнату у користування. Після смерті сестри ОСОБА_5, яка померла 09.09.2017 року відповідач, як син померлої не звільняє вказану кімнату та залишається в ній проживати, в звязку з чим порушується право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а тому просила зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні належної на праві приватної власності 2/3 частини будинку №21 по вул. Шмідта в м. Чернігові та звільнити кімнату вказану в договорі дарування під літерою 1-4, площею 10,6 кв.м та стягнути судові витрати

У судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Відповідач та представник відповідача просили відмовити в задоволенні позову з підстав встановленого порядку користування, який склався між позивачем та покійною матірю відповідача.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Деснянського райнарсуда м. Чернігові від 30.09.1981 року визнано за ОСОБА_6 право власності на 2/3 частини домоволодіння по вул.. Шмітда, 21 в м. Чернігові і реально виділено коридор 1-1 площею 4,3 кв.с., кімнату 1-2 площею 8,5 кв.м., кімнату 1-3 площею 21,40 кв.м., кімнату 1-4 площею 10,6 кв.м, коридор 1-7 площею 6,5 кв.м., кухню 1-8 площею 11,6 кв.м., тамбур а1, 1/2 частину сараю, погріб б-1, частину огорожі. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частину домоволодіння по вул.. Шмідта, 21 в м. Чернігові і виділено реально кімнату 1-6 площею 13,9 кв.м., кімнату 1-5 площею 8,8 кв.м., 1/2 частину сараю. Зобовязано ОСОБА_8 закрити двері між приміщеннями 1-7 і 1-6, 1-1 і 1-5, 1-4 і 1-5. Зобовязано ОСОБА_7 улаштувати окремий вихід зі приміщення 1-6.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вказаним судовим рішенням встановлено розподіл часток попередніх співвласників у домоволодінні №21 по вул. Шмідта в м. Чернігові.

Згідно договору дарування 2/3 частини житлового будинку від 21.09.2006 року ОСОБА_8 безоплатно передала у власність ОСОБА_3 належні їй на праві приватної власності 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями за номером 21, що знаходиться по вул.. Шмідта в місті Чернігові.

Відповідно до п. 3 вказаного договору дарування згідно правовстановлюючого документа, житловий будинок з надвірними будівлями, 2/3 частини якої відчужуються за цим договором, складаються з: коридору 1-1 площею 4,3 кв.м., кімнати 1-2 площею 8,5 кв.м., кімнати 1-3 площею 21,40 кв.м., кімнати 1-4 площею 10,6 кв.м., коридору 1-7 площею 6,5 кв.м, кухні 1-8 площею 11,6 кв.м, тамбура а1, 1/2 частини сараю, погріб б-1, частини огорожі (а.с. 5).

Таким чином, позивач набула право власності на 2/3 частини домоволодіння № 21 по вул.. Шмідта в м. Чернігові, до якої входила кімната 1-4 площею 10,6 кв.м.

Інша 1/3 частина будинку №21 по вул. Шмідта в м. Чернігові належала на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_5, виданого Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою 16 вересня 2003 року.

Позивач надала для тимчасового користування свої сестрі ОСОБА_5 кімнату 1-4 площею 10,6 кв.м., вхід до якої був закладений із кімнати 1-3 площею 21,40 кв.м.

ОСОБА_5 померла 09.09.2017 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.2018 року ОСОБА_9 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5, яка складається з 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: місто Чернігів, вулиця Шмідта, будинок під номером 21.

Відповідач пояснив суду, що фактично займає кімнату 1-4 площею 10,6 кв.м., на пропозицію позивача про звільнення вказаної кімнати відмовився до вирішення справи в суді.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_3, суду повідомила, що ОСОБА_10, його покійна мати та дружина відповідача знали проте, що кімната, яку вони займали належить їй, так як вона про це неодноразово їх повідомляла. Спірна кімната за усною домовленістю була надана нею покійній матері відповідача для проживання, оскільки їх сімя була більшою за її. Коли саме був закладений прохід у дану кімнату, свідок точно сказати не може, оскільки не памятає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала суду, що вона є матірю позивача та бабусею відповідача. Зазначила, що після розлучення з чоловіком відповідно до рішення суду їй було виділено 2/3 частини житлового будинку, а її колишньому чоловіку 1/3. Спірна кімната була у її користуванні та її дітей. Покійна мати відповідача та відповідач почали проживати у спірній кімнаті приблизно з 2002 року, тоді прохід у дану кімнату іще існував. У 2006 році вона подарувала 2/3 свого будинку позивачу, в тому числі і спірну кімнату. Після цього прохід до кімнати був закладений. Крім того зазначила, що відповідач та його покійна мати знали про те, що кімната, в якій вони проживають належить відповідно до договору дарування позивачу.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для зобовязання ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом звільнення кімнати під номером 1-4 площею 10,6 кв.м. в будинку №21 по вул. Шмідта в м. Чернігові, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом звільнення кімнати під номером 1-4 площею 10,6 кв.м. в будинку №21 по вул. Шмідта в м. Чернігові, що належить на праві власності ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 704 грн. 80 коп. у повернення сплачених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено 02.11.2018.

Суддя Л.В. Карапута