У Х В А Л А

07.11.2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором позики.

В рамках даного позову ОСОБА_1 надала суду заяву про забезпечення позову. Мотивуючи свою заяву, позивачка вказує на те, що 02.02.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено строковий договір позики грошових коштів на суму 920 Євро. Після отримання грошових коштів та настання дати їх повернення відповідач ухилявся від зустрічі із позивачем, на телефонні дзвінки не відповідач та грошові кошти не повертав. У вказаній розписці сток, а саме 15.06.2014 року ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, тобто не виконав взятих на себе зобовязань. А тому, просила суд винести ухвалу, якою задовольнити дану заяву та накласти арешт на майно та грошові кошти, які належать відповідачу ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Однак, суд констатує, що позивачем в заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування необхідності забезпечення позову, а саме існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі не накладення заходів забезпечення позову (відомості про продаж майна відповідачем та інші суттєві обставини).

Окрім того, позивачем не зазначено чіткої вимоги в даній заяві, а саме на яке майно має бути накладено арешт із зазначенням його адреси, на які грошові кошти та в якому розмірі має бути накладено арешт та інші відомості необхідні для виконання заходу забезпечення позову (банківська установа та інші відомості).

Згідно ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог стаття 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Дослідивши матеріали заяви, враховуючи те, що ухвала про забезпечення позову по своїй суті є виконавчим документом, приходжу до переконання, що подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову є необґрунтована, не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором позики повернути заявнику.

Розяснити ОСОБА_1, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_3