Справа № 465/3584/17 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/6935/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхової компанії» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхової компанії», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, пені, відсотків річних та інфляційних втрат,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 61059,88 гривень, 5870,12 гривень пені, 1670 гривень витрат повязаних із евакуацією автомобіля та 686 гривень судових витрат, а всього разом, а всього разом 69286 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3 000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди та 96 грн. судових витрат, а всього разом 3096 грн.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія».

В апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_2, в односторонньому порядку, вийшов з домовленості, яка була досягнута між ним та ОСОБА_5 та не надав пошкоджений транспортний засіб для його огляду в умовах СТО представникам страхової компанії.

Також зазначає, що позивач не надав доказів того, що повідомив ПрАТ "УПСК" про місцезнаходження пошкодженого майна.

Вказує, що, на відміну від відшкодування шкоди, право на отримання страхового відшкодування не є абсолютним, оскільки обмежено як наявністю обставин необхідних для настання страхового випадку (наприклад, настання цивільно-правової відповідальності) так і відсутність випадків, визначених Законом (ст. 32, 37) які унеможливлюють здійснення страхового відшкодування.

Вважає висновки суду щодо того, що працівники страхової компанії мали можливість в телефонному режимі з'ясувати місцезнаходження пошкодженого майна, неспроможними.

Також зазначає, що ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не містить імперативної норми про обов'язок страховика направляти виключно рекомендовані листи.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року в частині задоволення позовних вимог до ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 щодо заперечень на апеляційну скаргу,перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно установлено судом першої інстанції ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на праві власності належить автомобіль НОМЕР_1.

13 жовтня 2016 року, близько 11:40 год. ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_2 на перехресті вул. Коновальця - Рудницького, що у м. Львові, недотримався правил дорожнього руху України, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, яким керував позивач ОСОБА_2, завдавши останньому технічних пошкоджень.

20 грудня 2016 року постановою Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Станом на день дорожньо - транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність ОСОБА_4 була забезпечена полісом цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4730333 у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно - страхова компанія».

13 жовтня 2016 року, позивач письмово повідомив Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія» про страхову подію, заповнивши встановлений страховиком бланк повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду (ОСЦПВВНТЗ), який зареєстрований у журналі реєстрації за №1373.

28 жовтня 2016 року позивач самостійно звернувся до експерта замовивши проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого під час дорожньо - транспортної пригоди автомобіля НОМЕР_1, оскільки страховиком спеціаліста, у визначений законом строк, скеровано не було.

09 листопада 2016 року ОСОБА_2 надав Приватному акціонерному товариству «Українська пожежно - страхова компанія» висновок експертного автотоварознавчого дослідження №138 від 06.11.2016 року, у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, автомобіля НОМЕР_1, після його пошкодження у дорожньо - транспортній пригоді 13.10.2016 року, з урахуванням особливостей його стану та пошкоджень, які виявлені на момент огляду 02 листопада 2016 року, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ становить 61 059 гривень 88 коп.

10 листопада 2016 року, позивач надав страховику копію постанову Франківського районного суду м. Львова про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія» листом за вих. №459/18 від 09.02.2017 року відмовило у виплаті страхового відшкодування, покликаючись на підпункт 37.1.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відмова у виплаті страхового відшкодування не відповідає нормам Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У преамбулі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Основним принципом та метою страхування цивільно-правової відповідальності є можливість належним чином забезпечити відшкодування заподіяної шкоди потерпілому,захистивши при цьому майнові інтереси страхувальника.

Згідно положень ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачає, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно підпункту 33.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідно до підпункту 34.1. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Підпунктом 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначається, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до підпункту 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Частина 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачений порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування страховиком та порядок його виплати.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги запереченнях представника відповідача, про те, що позивач у письмовому повідомленні про страховий випадок у графі «Місцезнаходження пошкодженого ТЗ/майна, де його можна оглянути» не зазначив інформації про місце знаходження, у зв'язку із чим страховик був позбавлений можливості скерувати уповноваженого представника для огляду пошкодженого автомобіля НОМЕР_1.

Як встановлено судом, на час написання письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (ОСЦПВВНТЗ) від 13 жовтня 2016 року, автомобіль ОСОБА_2 знаходився на місці пригоди і останній не знав де буде зберігатися пошкоджений автомобіль у подальшому. Однак, у повідомленні про страховий випадок позивач зазначив контактний номер свого мобільного телефону НОМЕР_4 за яким представники страхової компанії мали можливість контактувати для організації проведення огляду пошкодженого автомобіля, зокрема щодо його місця знаходження.

Однак, представники ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не прислали на місце дорожньо-транспортної пригоди уповноваженого представника для огляду автомобіля НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, хоча мали можливість це зробити, у зв»язку з чим, ОСОБА_2 прийняв рішення буксирувати його у м. Стий Львівської області скориставшись послугами евакуатора.

Оскільки представник страхової компанії протягом десяти робочих днів після одержання повідомлення про подію не прибув до місцезнаходження пошкодженого автомобіля, ОСОБА_2 28 жовтня 2016 року, звернувся до експерта авто товарознавця з метою визначення розміру матеріального збитку автомобіля, повідомивши завчасно страховика телеграмою, із зазначенням часу, дати та місця проведення огляду, проте страховик уповноваженого представника на огляд який відбувся 02 листопада 2016 року не забезпечив.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги подані до заперечень копії листів від 17.10.1016 року за вих.№344 та від 17.11.2016 року за вих.№380, скеровані на адресу позивача з вимогою представити для огляду автомобіль НОМЕР_1 в пошкодженому після дорожньо - транспортної пригоди стані, з огляду на подану в судовому засіданні представником позивача довідку Центру поштового зв'язку №4 Львівської дирекції №08-715 від 22.06.2017 року (поштове відділення за місцем проживання позивача) про відсутність надходження будь якої рекомендованої кореспонденції за цей період. Також, представником страховика не подано будь-які докази що підтверджують відправлення на адресу позивача вищезазначених листів.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що своїх обов'язків визначеним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія» не виконало, маючи реальну можливість забезпечити проведення огляду з участю уповноваженого представника (працівника, аварійного комісара або експерта), такою можливістю не скористався а своїми діями (бездіяльністю) формально відмовив у виплаті страхового відшкодування, що не відповідає вимогам закону і принципам врегулювання страхових випадків.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В іншій частині (в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7) рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, тому не було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхової компанії» - залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.