Провадження № 4-с/742/1/18
Єдиний унікальний № 742/1497/17
УХВАЛА

31 січня 2018 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі : головуючого судді: Зарічної Л.А.,

при секретарі Хотінь Ж.О.,

за участю скаржника ОСОБА_1,

державного виконавця Молошної Л.І.,

боржника ОСОБА_2,

представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_4, боржник ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідною скаргою, в якій зазначає, що 09 січня 2018 року ст.державний виконавець Прилуцького МРВ ДВС ОСОБА_4 винесла постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу, виданому на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду про встановлення порядку користування автомобілем .

Посилаючись на ті обставини, що вказане рішення фактично не було виконане і автомобіль у користування їй переданий так і не був, скаржниця просить суд визнати відповідні дії державного виконавця незаконними, скасувати відповідну постанову, зобовязавши при цьому державного виконавця передати їй автомобіль Фольксваген та притягнути державного виконавця до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні скаржниця підтримала вимоги, зазначені у скарзі та просила їх задовольнити, зважаючи на правомірність своїх вимог.

Старший державний виконавець Молошна Л.І. заперечила проти задоволення такої скарги, вказуючи на правомірність та законність винесеної постанови, оскільки в даному випадку боржник та стягувач є в одній особі.

Божрник та його представник заперечили поти задоволення скарги, вказуючи на ті обставини, що ОСОБА_5 не має права на користування вказаним транспортним засобом, оскільки не має посвідчення водія.

Вислухавши пояснення та дослідивши наявні докази по справі суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служи чи приватного виконавця під час виконання судового рішення , ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця , і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 11 липня 2017 року , яке набрало законної сили, встановлено порядок користування належним ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортним засобом автомобілем Фольксваген Транспортер, 1993 року випуску. Передано у користування вказаний автомобіль ОСОБА_1 у перший тиждень після набрання даним рішенням законної сили. ОСОБА_2 такий автомобіль передається у користування у наступний тиждень за попереднім. Вподальшому, користування автомобілем здійснюється почергово, з передачею транспортного засобу сто ронам щотижня.

На підставі вказаного рішення Прилуцьким міськрайонним судом було видано виконавчий лист ОСОБА_1, яка звернула його до виконання у грудні 2017 року.

Проте, як було встановлено в судовому засіданні, і це підтвердили як державний виконавець, так і боржник, автомобіль жодній із сторін не передавався. На момент звернення ОСОБА_1 до ДВС державний виконавець не встановлювала, хто саме має користуватися вказаним автомобілем.

До державної виконавчої служби були викликані сторони по справі та зачитано резолютивну частину рішення. Також державний виконавець зазначила, що звернень від ОСОБА_2 до неї щодо виконання вказаного рішення суду не надходило. За вказаним виконавчим провадженням ОСОБА_1 значиться стягувачем, а ОСОБА_2 боржником. Їх процесуальне становище не змінювалося.

Таким чином, суд встановив, що на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, рішення суду не було виконане, що свідчить про передчасність винесення даної постанови, а тому така підлягає до скасування.

Що стосується вимог скаржника про притягнення державного виконавця до кримінальної відповідальності, то такий порядок вимогами ЦПК України не передбачений. У випадку наявності у діях державного виконавця ознак кримінального правопорушення відповідна особа має звертатися до правоохоронних органів у порядку Кримінального процесуального кодексу України.

За таких обставин суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

На підставі ст.447,450,451,453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Молошної Людмили Іванівни в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження - незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 09.01.2018 року по примусовому виконанню виконавчого листа №2/742/865/17, виданого 01.08.2017 року, зобовязавши державного виконавця поновити порушене право скаржника.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено шляхом подачі впродовж 15 днів з дня її проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя: