Дата документу 31.10.2018 Справа № 320/9266/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/9266/17 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/90/18 Бахаєв І.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Мелітопольський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області, про оголошення громадянина померлим,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою зазначивши заінтересовану особу - Мелітопольський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області, про оголошення громадянина померлим, посилаючись на те, що його мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з жовтня 2005 року зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_1.

В лютому 2012 року після того, як ОСОБА_4 була виписана з лікарні у м. Запоріжжя з невідомих йому причин вона зникла та зв'язок з нею було втрачено.

23 лютого 2012 року чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області з приводу того, що його дружина виписавшись з лікарні зникла. На що йому було відмовлено у порушенні кримінального провадження за його заявою на підставі п. 1 ст. 6 КПК України (ред. 1960 р.) у зв'язку з відсутністю події злочину.

На виконання ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.05.2017 року Мелітопольським ВП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості до ЄРДР за фактом зникнення ОСОБА_4 за №40002493.

Вказує, що за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 відсутня з 31.01.2012 року, її місцезнаходження правоохоронними органами не встановлено.

Подальші пошуки ОСОБА_4 виявились безрезультатними.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровано декілька об'єктів нерухомого майна, зокрема, квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_3, а також два гаражі, що розташовані в АДРЕСА_4 та гаражному кооперативі по АДРЕСА_5.

Зазначає, що оголошення ОСОБА_4 померлою необхідно йому для вирішення питання про оформлення спадщини.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд оголосити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Мелітополя Запорізької області померлою.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2018 року відмовлено у задоволені заяви.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи та не вірним застосуванням положення ст.46 ЦК України. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відмовляючи в задоволені заяви суд послався тільки на те, що допитані свідки лише підтвердили факт відсутності ОСОБА_4 за місцем реєстрації, а не проживання ОСОБА_4 за місцем реєстрації, що не є достатньою підставою для оголошення її померлою. Також суд не прийняв до уваги відсутність відомостей про місце перебування ОСОБА_4 з лютого 2012 року за місцем свого останнього проживання та відсутність з нею будь-якого зв'язку. Не прийнято до уваги наявність медичного діагнозу та захворювань, наявність порушеного кримінального провадження та безрезультатного розшуку ОСОБА_4 Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що обставини, з якими закон пов`язує оголошення фізичної особи померлою судом не встановлено, а не проживання ОСОБА_4 за місцем реєстрації не є достатньою підставою для оголошення її померлим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показань свідків.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає у повній мірі.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч.2 ст.46 ЦК України).

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісті у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" надано роз'яснення, що судам необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Судом першої інстанції встановлено, щоОСОБА_6, ОСОБА_4 є батьками заявника ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 12.08.1994 видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя.

23.07.2012 року ОСОБА_5 звернувся з заявою до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області щодо зникнення його дружини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після виписки з лікарні у м. Запоріжжя 15.02.2012 року не повернулась до дому, стан її здоров'я викликав у заявника хвилювання.

23.02.2017 року листом Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області за №60/6-2906/17 заявника повідомлено, що на заяву ОСОБА_5 від 23.02.2012 року щодо зникнення ОСОБА_4 було складено матеріал про відмову у порушенні кримінальної справи №1092 на підставі ч. 1 ст. 6 КПК України (в ред. 1960 р.) у зв'язку з відсутністю події злочину.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду від 03.05.2017 року №320/2951/17-к задоволено скаргу ОСОБА_3, скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.04.2012 року та зобов'язано Мелітопольський ВП ГУНП в Запорізькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за фактом безвісного зникнення ОСОБА_4

15 червня 2017 року листом Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області за №60/6-8353 заявника повідомлено, що за його заявою від 19.05.2017 року та ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду від 03.05.2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002493 від 26.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом безвісно зниклої ОСОБА_4

На виконання ухвали Мелітопольського міськрайонного суду по справі №320/5481/17-ц з КЗ «Обласний перинатальний центр» Запорізької обласної ради за вих. №01-03/435 надано інформацію, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у 2012 році проходила лікування у КЗ «Обласний перинатальний центр» Запорізької області.

Згідно довідки старшої по будинку ОСОБА_7, завіреною директором КП «Житломасив» Павленко С.І. від 04.12.2017 ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але не проживає з 31.01.2012 року.

Згідно довідки старшої по будинку ОСОБА_7, завіреною директором КП «Житломасив» Павленко С.І. від 06.12.2017 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1, з жовтня 2005 по лютий 2012 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №8968464 від 15.06.2017 року ОСОБА_4 на праві приватної власності належать: квартира АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3; гараж АДРЕСА_4; гараж АДРЕСА_5.

З повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що інформацію про перетинання громадянкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 кордону у період з 2012 року по 2017 рік надати неможливо відповідно до положень ст. 11 ЗУ «Про інформацію».

Згідно відповіді головного лікаря КЗ «Обласний перинатальний центр» ЗОР повідомлено, що ОСОБА_4 не зверталась до КЗ «Обласний перинатальний центр» ЗОР з момент створення закладу 30.11.2013 року. 31.01.2012 року ОСОБА_4, 1966 р.н. у порядку самозвернення поступала до гінекологічного відділення КУ «Мелітопольський пологовий будинок №5» з діагнозом: загострення двостороннього сальрінгоофориту. ОСА.ОГА. виписана 15.02.2012 у задовільному стані з діагнозом: Хронічний двосторонній сальпінгоофорит, стадія нестійкої ремісії. Фіброматоз матки. Мікрополіпоз. Кіста правого яєчника.

Згідно повідомлення №492 від 27.04.2018 року в.о. головного лікаря КУ «ТМО «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» ММР ЗО ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилась на лікуванні у терапевтичному відділенні КУ «ТМО «МБИМЛ и СМП» МГС ЗО з 23.06.2000 року по 26.06.2000 року з діагнозом: медикаментозне отруєння. Запис у журналі №5 стаціонарного прийому ПДО за 2000 рік, №6292 від 23.06.2000 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_3, оскільки не проживання ОСОБА_4 за місцем реєстрації не є достатньою підставою для оголошення її померлою.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не дав належної оцінки показанням свідків не ґрунтуються на законі.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 306,367,374-375,382,383,384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 01 листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: І.А. Воробйова

Е.А. Онищенко