Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/22/18

Провадження №2/377/55/18

20 лютого 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі судового засідання Щуковській А.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

У С Т А Н О В И В:

11 січня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 листопада 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому, актовий запис № 182. Причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого виникали постійні суперечки, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин з 2016 року.

У судове засідання позивач не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутністю та розірвання шлюбу.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив проводити підготовче засідання за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 30 січня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 30 листопада 1996 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому, про що був здійснений актовий запис № 182. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_2, дружині ОСОБА_2.

У сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на час розгляду справи, є повнолітніми.

Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне сімейне життя у позивача та відповідача не склалося. Через постійні суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожний із сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у звязку з чим шлюбні відносини були фактично припинені з 2016 року.

З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, подружжя своїми правами не користується, свої обовязки не виконує, взаємовідносини, що склалися між подружжям, не притаманні сімї і не відповідають інтересам подружжя. Можливості примирення подружжя та відновлення нормальних сімейних відносин суд не вбачає.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, спору щодо розподілу сумісно нажитого майна у сторін немає.

В поданій до суду заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 352 гривні 40 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований 30 листопада 1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому, актовий запис № 182.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 352 гривні 40 копійок.

Управлінню державної казначейської служби України в м. Славутичі Київської області повернути ОСОБА_1 352 гривні 40 копійок сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції від 11.01.2018 року, оригінал якої зберігається в матеріалах даної цивільної справи № 377/22/18, провадження № 2/377/55/18.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. Ф. Теремецька