АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/977/2018
У Х В А Л А

30 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва Кулікова С.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

встановив:

ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року зазначену позовну заяву залишено без розгляду.

16 листопада 2017 року ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу на вказану ухвалу.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року зазначені ОСОБА_2 причини пропуску строку подання апеляційної скарги визнані неповажними, апеляційна скарга залишена без руху, а позивачу наданий строк для зазначення інших підстав для поновлення строку та усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Копія ухвали судді від 29 листопада 2017 року ОСОБА_2 не отримана, у зв'язку з чим копія вказаної ухвали була направлена представнику позивача ОСОБА_5 та отримана нею 18 грудня 2017 року (а.с. 34, 35, 36).

На виконання вимог зазначеної ухвали представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 28 грудня 2017 року направила до суду копію свідоцтва про зміну імені позивача з ОСОБА_3 на ОСОБА_6 та заяву про усунення недоліків, в якій повторно зазначила, що копію ухвали позивач не отримувала та вказала, що неотримання позивачем копії ухвали Апеляційного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року про залишення її апеляційної скарги без руху є підтвердженням того, що поштове повідомлення про вручення копії ухвали суду від 12 серпня 2016 року ОСОБА_3 23 серпня 2016 року не підписувала.

Вивчивши клопотання та надані докази, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент звернення з апеляційною скаргою, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

За змістом ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що представником позивача ОСОБА_7 було подано до канцелярії суду підписану позивачем заяву про залишення позову без розгляду (а.с. 19), що спростовує доводи представника позивача про те, що ОСОБА_3 не давала своєї згоди на подання цієї заяви, оскільки підписана заява позивачем 10 серпня 2016 року, тобто у день подання.

Також безпідставними є твердження представника позивача про неотримання копії ухвали суду, оскільки вказані обставини не підтвердженні належними доказами, також відсутні докази вирішення цього питання у відповідному поштовому відділенні, про що було звернуто увагу позивача в ухвалі судді від 29 листопада 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, вказаною нормою процесуального права встановлено, що строк може бути поновлено тільки у разі наявності поважних причин його пропуску, а відтак зазначення причин, які стали підставою для пропущення визначеного законом процесуального строку, є обов'язковими.

Аналіз вищевикладених обставин свідчить про те, що позивач та її представник не були позбавлені можливості подати апеляційну скаргу на ухвалу суду до 16 листопада 2017 року. Однак, у клопотанні представника позивача від 28 грудня 2017 року не зазначено причин, з яких позивач та її представник не скористались такою можливістю.

Закріплення у пункті 8 частини третьої статті 129 Конституції України засад судочинства в Україні, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, не є безумовною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, так як у вказаній статті також визначено, що основними засадами судочинства є законність і рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а нормами діючого процесуального права встановлений, як строк на апеляційне оскарження судового рішення, так і підстави для поновлення пропущеного строку, які повинні бути поважними і переконливими, а також доведеними.

Розглядаючи підстави поновлення строків, ЄСПЛ вказав, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження ( «Олександр Шевченко проти України» та «ОСОБА_6 проти України»). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Матеріалами даної справи підтверджено, що позивач була обізнана щодо подання заяви про залишення її позову без розгляду, отримала копію ухвали суду за результатами розгляду її заяви 23 серпня 2016 року, проте, апеляційна скарга була подана позивачем 16 листопада 2017 року, тобто поза межами визначеного законом строку на апеляційне оскарження, і позивачем та її представником не наведено переконливих причин пропуску вказаного процесуального строку, а відтак причини, наведені представником ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у заяві від 28 грудня 2017 року про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, є неповажними.

Відповідно до п.4 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки позивач подала апеляційну скаргу з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст.294 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент звернення з апеляційною скаргою, підстави, зазначені у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, визнаються неповажними, тому у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Суддя