Справа № 266/3259/17
Провадження№ 2/266/144/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Сараєва І.А.

за участю секретаря Нетреба О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя на праві власності належить позивачам, а також: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Жилищник» від 22.09.1993 року, але у якому указані різні частки в квадратних метрах, що порушує право на рівну частку кожного у праві спільної часткової власності, так як інше не встановлено домовленістю співвласників або законом. Станом на 1993 рік всі власники мешкали у вказаній квартирі і вирішили скористатись правом на приватизацію, яким займався ОСОБА_4, і незабаром він повідомив, що одержав всі необхідні документи, але виявилось, що після отримання свідоцтва про право власності на житло, його у встановленому законом порядку не зареєстровано. 06 лютого 1994 року померла ОСОБА_5, її єдиним спадкоємцем став її син ОСОБА_4, який не оформив на себе її частку в квартирі. 29 липня 2016 року помер ОСОБА_4 та позивачі подали до нотаріусу заяви про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса від 18 квітня 2017 року № 198/02-31 року позивачам було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, оскільки ними не було надано нотаріусу документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Незважаючи на те, що ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 не оформив на себе її частку квартири, як єдиний спадкоємець першої черги за законом він прийняв спадщину, так як постійно проживав разом із спадкоємицею та його частка становить 2/5. Позивачі, як спадкоємці першої черги спадкують після його смерті по 2/15 частки кожний, а в цілому з урахуванням їх первісної частки в 1/5 в цілому вони мають право власності в розмірі 1/3 (1/5 + 2/15 = 1/3) частки за кожним. На підставі викладеного позивачі вимушені звернутись до суду з даним позовом, яким просять визнати право спільної часткової власності на спірну квартиру та признати частку кожного, вказаного у свідоцтві, у праві спільної часткової власності рівною, визнати за позивачами право власності в порядку спадкування за законом після смерті 29 липня 2016 року ОСОБА_4 на 2/5 частки вищевказаної квартири в розмір 2/5 частки за кожним; визнати за ними в цілому право власності на вказану квартиру в розмірі 1/3 частки за кожним.

Позивачі в судове засідання не зявились, надали суду заяви з проханням про розгляд справи за їх відсутності, та про задоволенням позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_2 в Приморському районі м. Маріуполя, загальною площею 63,98 кв.м., є ОСОБА_4 16,8 кв.м., ОСОБА_5 16,8 кв.м.,ОСОБА_1 12,2 кв.м., ОСОБА_2 16,8 кв.м., ОСОБА_3 8,0 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Жилищник» від 22.03.1993 року за № 967, при цьому рівний розмір часток співвласників у праві власності не визначено (а.с. 12).

Згідно технічного паспорту на квартиру, загальна площа в квартирі АДРЕСА_2 в Приморському районі м. Маріуполя становить 61,3 кв.м., а житлова площа становить 37,0 кв.м. (а.с. 19-24).

Згідно свідоцтва про смерть І-НО № 297915, виданого Приморським райвиконкомом відділу ЗАГСу м. Маріуполя, ОСОБА_5 померла 06 лютого 1994 року (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді належній їй на праві власності частки квартири за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до свідоцтва про народження серії БЮ №135685, 05.02.1949 року народився ОСОБА_4, матірю якого є: ОСОБА_5, актовий запис № 26. ОСОБА_4 був єдиним спадкоємцем першої черги за законом та фактично прийняв спадщину (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО №951316 виданого 30.07.2016 року Приморським районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, 29.07.2016 року помер ОСОБА_4, про що був зроблений актовий запис №732 (а.с. 15).

Згідно особового рахунку № 6331 на квартиру АДРЕСА_2 в Приморському районі м. Маріуполя, загальною площею 63,98кв.м., в останній зареєстровані: ОСОБА_4 з 23.08.1988 року, знятий з реєстрації 09.08.2016 року у звязку зі смертю, його дружина ОСОБА_2 з 23.08.1988 року по теперішній час, його син ОСОБА_1 з 23.08.1988 року по теперішній час, його мати ОСОБА_5 з червня 1989 року, знята з реєстрації 20.02.2014 року у звязку зі смертю, його син ОСОБА_3 з 12.06.1992 року по теперішній час (а.с. 142).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії ІІ-АЯ №516494, виданого Жовтневим райвідділом РАЦС м. Краснодара, ОСОБА_4 19.07.1969 року уклав шлюб з ОСОБА_7, після реєстрації дружині присвоєне прізвище «Лобастова», актовий запис № 1217 (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО №266520, виданого Приморським р/б РАЦС м. Жданова Донецької області, 18.07.1970 року народився ОСОБА_3, батьками якого є: ОСОБА_4 та ОСОБА_2, актовий запис № 688 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 383491, виданого Приморським р/б РАЦС м. Жданова Донецької області, 25.01.1972 року народився ОСОБА_1, батьками якого є: ОСОБА_4 та ОСОБА_2, актовий запис № 136 (а.с. 18).

З копії спадкової справи №90/2016 вбачається, що ОСОБА_4 помер, після його смерті залишилося спадкове майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є дружина - ОСОБА_2 та їх сини - ОСОБА_1 і ОСОБА_3, які в установлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини і отримали свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 44-151).

Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу від 18.04.2017 року було відмолено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, а саме на квартиру АДРЕСА_2 в Приморському районі м. Маріуполя, оскільки нотаріусу не було надано документів, що підтверджують право власності на квартиру (а.с. 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), яка за ч.4 цієї ж статті вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передано у спільну власність квартиру із визначенням розміру площі кожного, то квартира належить їм на праві спільної часткової власності, а розмір часток кожного з співвласників повинен бути рівними, відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира перебувала у спільній частковій власності 5 осіб, то частка кожного з них у праві власності є рівною і складає 1/5.

Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. 206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що позивачі відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, звернулися за прийняттям спадщини у встановлений законом строк, проте реалізувати свої спадкові права та отримати спадщину вони не можуть, суд вважає, що права позивачів потребують судового захисту та вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 328, 355, 357, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 19, 81, 89, 130, 141, 206, 223, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.03.1993 року державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Жилищник», за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, та признати частку кожного у праві спільної часткової власності - рівною.

Визнати право власності за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті 29 липня 2016 року ОСОБА_4 на 2/5 частки квартири АДРЕСА_4 в розмірі 2/5 частки за кожним.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в цілому право власності на квартиру АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області в розмірі 1/3 частки за кожним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Сараєв І. А.