Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5, про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно,-

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року позивачка звернулася до суду із позовом, який згодом уточнила, в якому просила визнати за нею право власності на самовільно збудовані будівлі: житлову прибудову літ.А1-1, літню кухню літ.К-1, сарай літ.М-1, гараж з підвалом літ.И/п і навіс літ.а5-1, які розташовані за адресою: м.Маріуполь, вул.Брестська, буд.65-а.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником домоволодіння №65-а по вулиці Брестській в м.Маріуполі та користувачем земельної ділянки, на якій розташований будинок, за договором оренди від 05.12.2017 року строком на десять років. Нею та її чоловіком ОСОБА_5 було зведено житлову прибудову літ.А1-1, літню кухню літ.К-1, сарай літ.М-1, гараж з підвалом літ.И/п і навіс літ.а5-1. Згодом вони розлучились та у рахунок погашення боргу останній передав позивачці належні йому 7/20 частин вищевказаного будинку. Для оформлення права власності вона звернулася до Управління держаного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_4 міської ради та введення їх в експлуатацію, але їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду із позовом.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала. Вказувала, що намагалася ввести в експлуатацію та узаконити прибудови та з цього приводу зверталася до відділу архітектури, де їй відмовили та розяснили про необхідність звернення до суду із позовом.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності від 15.12.2017 року, позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не можуть застосовуватися правила статті 376 ЦК України при вирішення справ за позовами про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі та реконструйований будинок. Також при вирішенні позову мають бути враховані додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних норм та інших правил під час будівництва.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши учасників по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Водночас за частиною 3 статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

У справах, повязаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Позасудова процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та перелік документів, необхідних для її проведення, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також спрощена процедура прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, господарських будівель і споруд, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року, визначена Порядком прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт (затверджений наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 р. № 79).

Рішенням виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів №472 від 14.10.1992 року ОСОБА_5 дозволено будівництво нового жилого будинку за адресою: м.Маріуполь, вул.Брестська, 65.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО №395470, виданого 15.11.2004 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №113990379, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 від 14.02.2018 року, власником 7/20 частин будинку по вулиці Брестській 65 в м.Маріуполі є ОСОБА_1, яка отримала у рахунок погашення боргу 7/20 частин, які належали ОСОБА_5, що складаються з частини житлового будинку літ.А-1, а саме жилої кімнати літ.2-3, жилої кімнати літ.2-4, прибудови літ.а3-1, загальною площею 27,5 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м., вбиральні літ.Г-1, огорожі №1. Загальна площа вищевказаної частини змінилась за рахунок зносу кухонного вогнища. Крім того ОСОБА_5 самовільно переобладнав частину сарая літ.Б-1 в житлову прибудову літ.А1-1, житловою площею 13,8 кв.м. Ним же самовільно збудовані гараж з підвалом літ.И/п, літня кухня літ.К-1, сарай літ.М-1.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 29.03.2017 на житловий будинок №65 по вулиці Брестській в місті Маріуполі, який належить ОСОБА_1 виявлено, що власником самовільно збудовані: житлова прибудова літ.А1-1, літня кухня літ.К-1, сарай літ.М-1, гараж з підвалом літ.И/п, навіс літ.а5-1.

05.12.2017 року позивачці на підставі договору оренди земельної ділянки було надано у користування строком на десять років земельну ділянку по вулиці Брестській, 65 в місті Маріуполі, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що також підтверджується актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання та актом приймання-передачі земельної ділянки, згідно договору оренди.

Рішенням ОСОБА_4 міської ради №7/23-2256 від 22.11.2017 року «Про надання в оренду земельної ділянки по вул.Брестській, 65 в Кальміуському районі міста громадянці ОСОБА_1П.», затверджено технічну документацію зі землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надано із земель житлової та громадської забудови в оренду строком на 10 років земельну ділянку (кадастровий номер :01:013:1278) площею 0,0995 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул.Брестській, 65 в Кальміуському районі міста громадянці ОСОБА_1.

23.01.2018 року за зверненням позивачки з приводу введення в експлуатацію самочинно збудованих прибудов від Управління державного архітектурно-будівельного контролю було надано відповідь за № П-943-12-1.1.2 про необхідність звернення до суду з позовом про визнання права власності і у разі задоволення позову необхідно звернутися до управління ДАБК для прийняття їх в експлуатацію.

Рішенням колегії Кальміуської районного адміністрації ОСОБА_4 міської ради №39 від 30.05.2018 року існуючим обєктам нерухомості: будинку та земельній ділянці (кад.№:01:013:1278) по вулиці Брестській, 65 в Кальміуському районі м.Маріуполя, які належать громадянці ОСОБА_1, присвоєно поштову адресу і вважається обєкти: будинок та земельна ділянка (кад.№:01:013:1278) розташовані по вул.Брестській, 65-а., що також підтверджується витягом із бази даних Реєстру адрес про присвоєння поштової адреси будинку №06-03-13/468-1-05 від 11.07.2018 року.

Як убачається з Висновку судового експерта ОСОБА_8 №21-с від 09 жовтня 2018 року за результатами обстеження спірних прибудов, а саме житлової прибудови літ.А1-1, літньої кухні літ.К-1, сараю літ.М-1, гаражу з підвалом літ.И/п і навісу літ.а5-1, розташованих за адресою: м.Маріуполь, вул.Брестській, 65-а, було встановлено, що вони за обємно-планувальним рішенням не суперечать ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.3.2.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», п.6.1.33 ДБН Б.2.2-12:2008 «Планування та забудова територій» та знаходяться у задовільному технічному стані.

Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайньою мірою захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно та не порушення при цьому прав інших осіб.

Позивачка вживала заходи для визнання права власності в позасудовому порядку шляхом введення в експлуатацію зведених прибудов, але отримала відмову від уповноваженого органу із рекомендацією звернутися до суду.

За таких обставин позивачка з обєктивних причин позбавлена можливості захистити своє право власності на майно у встановленому досудовому порядку.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так і міжнародним нормативним актом, суд зобовязаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачем в обґрунтування його права власності, та сприяти захисту такого права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У звязку з тим, що в 2017-2018 роках порядок прийняття в експлуатацію обєктів містобудування, які підпадають під категорію самочинного будівництва та збудовані після 1992 року, не врегульований, єдиним способом захисту прав позивачки є судовий захист, при цьому, враховуючи, що позивачка є єдиним власником основного будинку та єдиним користувачем земельної ділянки, на якій самочинно збудовано прибудови, у позасудовому порядку зверталася до компетентного державного органу з питанням прийняття прибудов до експлуатації, у чому їй було відмовлено, при будівництві вказаних обєктів не було порушено Державних санітарних, протипожежних та будівельних норм і правил, а також прав інших осіб, тому суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 375, 376 ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст. 12, 81, 89, 247, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5, про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на домоволодіння №65-а, розташоване по вул. Брестській в м.Маріуполі, яке складається з самовільно збудованих житлової прибудови літ.А1-1, літньої кухні літ.К-1, сараю літ.М-1, гаражу з підвалом літ.И/п, навісу літ.а5-1.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02.11.2018 року.

Суддя: Т.В. Пустовойт