Справа № 303/3992/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 лютого 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Мацунича М.В.,

за участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 жовтня 2017 року (під головування судді Куцкіра Ю.Ю.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради і державний нотаріус Мукачівської державної нотаріальної контори Ергарт-Козар В.В., про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у липні 2017 р.

Просив визнати недійсним договір дарування частини квартири від 24 липня 2013 р., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування зазначив, що 24 липня 2013 р. подарував своїм дітям: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, кожній по ? частці ? квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Від імені малолітніх дітей договір підписала колишня дружина- ОСОБА_6 Указана квартира належить йому та синові від першого шлюбу - ОСОБА_7, на праві спільної часткової власності. Однак, договір дарування квартири було укладено без урахування інтересів сина та під впливом обману.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 жовтня 2017 р. у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати це рішення як безпідставне та необґрунтоване. Указує на неналежну оцінку доказів. Вважає, що договір дарування було укладено без урахування інтересів його сина від першого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У письмових запереченнях ОСОБА_6 не визнала апеляційної скарги як безпідставної і просить залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог.

При цьому встановив, що 24.07.2013 р. між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_6 від імені малолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (обдаровані) був укладений договір дарування частини квартири, а саме: кожній по ? частці ? частини квартири АДРЕСА_1. Указана квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 і ОСОБА_7: по ? частці. Рецепт на окуляри ОСОБА_2 виписаний 24.10.2016 р., тобто на момент укладення договору дарування (2013 р.) проблем із зором у позивача не було (зворотного не доведено). Доказів наявності в діях відповідачів та їх законного представника умислу щодо введення в оману позивача з приводу обставин, які впливають на вчинення правочину, для того, щоб спонукати останнього до вчинення договору дарування частини квартири, як і самого факту обману, позивачем не надано.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність повно з'ясованим обставинам справи, нормам матеріального права та належно оціненим доказам.

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Довід ОСОБА_2 про те, що договір дарування був укладений без урахування інтересів його сина від першого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, не заслуговує на увагу як суперечний обставинам справи та нормам матеріального права.

Так, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.03.2007 р. (а.с.8) квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності (по ? частині) ОСОБА_2 (позивачу) та ОСОБА_7 (сину позивача).

За приписами ст.ст. 356 ч.1, 361 ч.1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Тобто, закон не пов'язує розпорядження співвласника своєю часткою шляхом дарування із необхідністю врахування інтересів інших співвласників.

Твердження ОСОБА_2 про те, що договір дарування не читав через поганий зір, спростовується рецептом на окуляри, який виданий лише в 2016 р. (а.с.44), а належних, допустимих і достовірних доказів у підтвердження такого стану зору, який би на давав йому можливості прочитати текст у 2013 р., немає.

Твердження апелянта, що нотаріус не роз'яснив йому правові наслідки договору, спростовуються змістом самого договору дарування, згідно з п.13 якого правові наслідки укладеного правочину сторонам роз'яснено (а.с.5).

Решта тверджень або виходять за межі спірних правовідносин, або не мають правового значення для суті спору.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 жовтня 2017 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 20 лютого 2018 р.

Судді: