Провадження №4-с/521/117/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Бєрової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії заступника начальника Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області, в якій просить суд визнати бездіяльність державного виконавця Овідіопольського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні (ВП №33196151) неправомірною. Скасувати арешт (номер запису про обтяження 6020660, номер запису про обтяження 6018059, номер запису про обтяження 6020628, реєстраційний номер обтяження 10791280) на все нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), накладений постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 27.01.2011 р. (ВП №24135267). Встановити такий порядок виконання рішення суду, відповідно до якого воно буде підставою для скасування державним реєстратором обтяження за реєстраційним номером 10791280, номер запису про обтяження 6020660, номеру запису про обтяження 6018059, номеру запису про обтяження 6020628, вчинених на підставі постанови про відкриття провадження №24135267 від 27.01.2011 р. державного виконавця З.О. Згама Відділу Державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції. При цьому скаржниця посилається на те, у вересні 2018 року з інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, випадково при оформленні банківських документів стало відомо про наявність обтяження (номер запису про обтяження 6020660, номер запису про обтяження 6018059, номер запису про обтяження 6020628, реєстраційний номер обтяження 10791280) у вигляді арешту всього нерухомого майна ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1). Підставою для обтяження була постанова про відкриття виконавчого провадження №24135267, видана 27.01.2011 р. ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області, старший виконавець ОСОБА_2. Звернувшись із відповідною заявою про надання інформації і зняття арешту до ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області, отримано відповідь від 19.09.2018 р., вих. 15179/25, про те, що виконавче провадження № 24135267 з примусового виконання судового наказу №2-н-1335, виданого 08.11.2010 р. Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» у розмірі 13089,46 грн., завершено 30.12.2011 р. згідно з п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ та постанову про закінчення виконавчого провадження направлено до Овідіопольського РУЮ в Одеській області. На звернення до Овідіопольського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області отримано відповідь від 20.09.2018 р., вих. №40-19719. Так, Овідіопольський районний відділ ДВС ГТУЮ в Одеській області повідомив, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №33196151, відкрите 28.05.2012 р., по примусовому виконанню судового наказу №2н-1335, виданого 17.05.2010 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» суми боргу 13089,46 гривень. 14.03. 2013 р. виконавче провадження завершено згідно з п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ повернуто стягувану. Повторно на виконання виконавчий документ не надходив. Надати інші відомості або копії матеріалів виконавчого провадження немає можливості у звязку зі знищенням виконавчого провадження (термін зберігання три роки). Не надано, в тому числі, інформацію про державного виконавця, який виносив постанову про завершення виконавчого провадження. Таким чином, за інформацією, наданою Овідіопольським районним відділом ДВС ГТУЮ в Одеській області, виконавче провадження завершено 14.03.2013 р. на підставі п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», який не передбачає зняття арешту з майна боржника. П. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» на момент вчинення виконавчих дій перебувала у наступній редакції: «Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника». Однак згідно з наданою у листі інформацією, провадження було не лише завершено, а й знищено. В той же час, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій, передбачала такі наслідки завершення виконавчого провадження: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Однак, арешт із майна боржника знято не було, що стало причиною для звернення до суду зданою скаргою.

Скаржниця в судове засідання не зявилася, подала до суд заяву в якій зазначила що скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Представник Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні на примусовому виконанні у Овідіопольському відділі ДВС ГТУЮ в Одеськіій області перебувало виконавче провадження №33196151, відкрите 28.05.2012 р., по примусовому виконанню судового наказу №2н-1335, виданого 17.05.2010 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» суми боргу 13089,46 грн.

14.03. 2013 р. виконавче провадження завершено згідно з п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ повернуто стягувачу. Повторно на виконання виконавчий документ не надходив. Інші відомості або копії матеріалів виконавчого провадження суду не надано у звязку зі знищенням виконавчого провадження (термін зберігання три роки).

За інформацією, наданою Овідіопольським районним відділом ДВС ГТУЮ в Одеській області, виконавче провадження завершено 14.03.2013 р. на підставі п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», який не передбачає зняття арешту з майна боржника.

Відповідно до п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на момент вчинення виконавчих дій, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника».

Однак згідно з наданою у листі інформацією, провадження було не лише завершено, а й знищено.

Відповідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій, передбачала такі наслідки завершення виконавчого провадження: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Однак, арешт із майна боржника знято не було.

Пунктом 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 р. №2275/5, визначено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить З (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Таким чином, що виконавче провадження знищене у звязку із закінченням терміну зберігання і зняти арешт з майна боржника в рамках виконавчого провадження неможливо.

Відповідно до довідки від 19.09.2018 р., наданої АКБ «Приватбанк» на вимогу ОСОБА_1, на теперішній час жодної заборгованості перед АКБ «Приват Банк» у заявника немає.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. №6, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відтак, враховуючи положення вищезазначеної норми, державною виконавчою службою не здійснені відповідні процедурні дії по зняттю арешту з рухомого майна, що в свою чергу перешкоджає реалізації прав ОСОБА_1, оскільки відповідно до відповіді виконавчого органу виконавче провадження завершено, однак арешт існує.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Збереження арешту на нерухоме майно позивача та запис про арешт у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежують права заявниці щодо вільного розпорядження майном, а тому її право підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна в судовому порядку.

Судом приймається до уваги, що зняття арешту із майна позивача, яке належить їй на праві власності, не порушить будь-чиїх прав, оскільки на даний час виконавчого провадження, з метою виконання якого було накладено арешт, не існує. Виконавчі дії не відбуваються, а накладений арешт на власність позивача порушує її право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Однак, з огляду на те, що відновити виконавче провадження та зняти арешт на майно не є можливим, керуючись нормами п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, яка передбачає, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, на бездіяльність державного виконавця Овідіопольського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області - задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Овідіопольського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні (ВП №33196151) неправомірною.

Скасувати арешт (номер запису про обтяження 6020660, номер запису про обтяження 6018059, номер запису про обтяження 6020628, реєстраційний номер обтяження 10791280) на все нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), накладений постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 27.01.2011 р. (ВП №24135267).

Рішення є підставою для скасування державним реєстратором обтяження за реєстраційним номером 10791280, номер запису про обтяження 6020660, номеру запису про обтяження 6018059, номеру запису про обтяження 6020628, вчинених на підставі постанови про відкриття провадження №24135267 від 27.01.2011 р. державного виконавця З.О. Згама Відділу Державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

02.11.18