Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1044/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Категорія 47 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 288/1044/15-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відновлення стану, що існував до його порушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року, ухвалене суддею Зайченко Є.О. у смт. Попільня

встановив:

У серпні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили зобов'язати відповідача не чинити їм перешкод у здійсненні права користування та володіння земельними ділянками площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки площею 0,32 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_1 в с. Липки Попільнянського району Житомирської області. Зокрема, не перешкоджати в подальшому встановлювати та замінювати огорожу на межі із земельними ділянками відповідача та не пошкоджувати її. Також просили відновити стан земельної ділянки з наявним парканом у вигляді сітки та встановленими на межі стовпами, який існував до порушення їх прав.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог. Зокрема зазначив, що експертом під час проведення експертизи встановлено, що огорожа розташована на земельній ділянці позивачів, що порушує їх права, і відбулося це завдяки протиправним діям відповідача. Однак, судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що під час проведення натурного обстеження та замірів щодо фактичного розташування огорожі, експертом взято до уваги фундамент з металевими стовпами, де частково залишився попередній дерев'яний паркан та де попередньо була встановлена сітка до її пошкодження і переміщення її відповідачем в сторону земельної ділянки позивачів, під погріб. Вказана межа відображена червоною лінією на додатку № 6 висновку експерта та саме цієї межі ОСОБА_6 не визнає, як такої, що є спільною, яку перемістив на відстань близько метра в сторону земельної ділянки позивачів, де вона знаходилась на час обстеження експертом та знаходиться на даний час. Там же відповідачем було натягнуто мотузку від огорожі, яка вказує на межу та відмежовує вулицю від земельної ділянки позивачів до своєї уявної точки, яка знаходиться на краю погреба. Вважає, що висновок експерта необхідно дослідити більш детально. Також, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, що в судовому засіданні 22.11.2017 відповідач, даючи пояснення, підтвердив, що межа у вигляді паркану та стовпів існувала ще до виготовлення правоустановчих документів сторін і вказав межу, як правильну, дерев'яний паркан. Під час огляду фотознімка на а.с. 33 том № 2 відповідач зазначив, що на його думку правильною межею між його земельною ділянкою та позивачів є межа погреба, куди він і перемістив сітку, яка знаходиться не прикріпленою і до даного часу. Таким чином, паркан між земельними ділянками відсутній. Окрім того, судом першої інстанції при постановленні рішення безпідставно не враховано рекомендації, викладені в п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, у яких визначено, що позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача порушуються його право власності чи законного володіння. Оскільки позивачі мають право загородити свою земельну ділянку по її межам, а відповідач у цьому перешкоджає, а тому це право є порушеним та таким, що підлягає судовому захисту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно є співвласниками в розмірі 1/5 частки за кожним, земельної ділянки площею 0.25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1 та земельної ділянки площею 0.32 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2

Наведені обставини підтверджуються свідоцтвами про право власності індексний номер: НОМЕР_3 від 01 грудня 2014 року; НОМЕР_5 від 23 грудня 2014 року; НОМЕР_4 від 30 грудня 2014 року; НОМЕР_6 від 23 грудня 2014 року; НОМЕР_7 від 23 грудня 2014 року, Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_8 від 01 грудня 2014 року; НОМЕР_11 від 23 грудня 2014 року; НОМЕР_10 від 30 грудня 2014 року; НОМЕР_9 від 23 грудня 2014 року; НОМЕР_12 від 23 грудня 2014 року (а.с. 6-25 том 1).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_13 виданого 17 грудня 2009 року, ОСОБА_6 на підставі рішення Липківської сільської ради 30 сесії 5 скликання від 25 червня 2009 року є власником земельної ділянки площею 0.2500 га, яка розташована по вул. АДРЕСА_3 в с. Липки Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - НОМЕР_14 (а.с. 52 том 1).

Зі змісту Акту визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі вбачається, що ОСОБА_6 не підписував акт про погодження меж земельної ділянки, яка розташована за адресою с. Липки по вул. АДРЕСА_4 Попільнянського району Житомирської області (а.с. 30 том 1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не доведено існування порушення їх прав, як власників та землекористувачів зі сторони відповідача. Як не надано і доказів такого порушення саме ОСОБА_6

При цьому судом враховано, що відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною другою статті 90 ЗК України встановлено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно пункту «г», «е» частини першої статті 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів ; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існують неприязні стосунки.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2013 року у справі № 619/2226/12 (2/288/27/13), відмовлено за безпідставністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_6, приватного підприємства «Експрес - сервіс» про скасування державного акту на землю. При цьому, в рішенні зазначено, що сторонами були узгоджені межі землекористування, а саме, спеціалістами ПП «Експерт - сервіс» при виготовлені технічної документації в присутності сестри замовника - ОСОБА_4, яка діяла на підставі доручення, були узгоджені та встановлені межі земельної ділянки по існуючим межам із суміжними землевласниками та землекористувачами (а.с. 53-54 том 1).

Висновком про результати розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 від 07 липня 2015 року (справа № 55/6-2015) встановлено, що 03 липня 2015 року до Попільнянського РВ УМВС надійшло звернення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_6 самовільно перемістив межі паркану. У зв'язку з тим, що в діях вказаних осіб вбачаються цивільно - правові відносини, рекомендовано з приводу розподілу земельних ділянок та встановлення меж звернутись до земельних відділів, а в подальшому до суду.

Також, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 зазначив, що перебуваючи на посаді голови Липківської сільської ради погодив межі земельної ділянки позивачу ОСОБА_1 та в подальшому позивачі на власний розсуд почали переміщати огорожу, самовільно визначаючи її розташування, що призвело до суперечки між ними та відповідачем.

За клопотанням представника позивача ОСОБА_1 судом першої інстанції було проведено експертизу.

Згідно висновку експерта № 269/03-2016 за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 21 березня 2016 року: 1. Фактичне розташування будівель і споруд відносно меж ділянки за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, с. Липки вул. АДРЕСА_6, не відповідає даним кадастрового плану, що міститься в технічній документації із землеустрою розробленої ПП «Експрес-Сервіс», а саме 3 (три) господарські будівлі та паркан частково виступають за межі земельної ділянки (див. малюнок № 5). Разом із тим, експерт звертає увагу, що будівлі та споруди будинковолодіння за адресою: Житомирська обл., Попільнянський р-н, с. Липки, вул. АДРЕСА_6, розташовані в межах земельної ділянки площею 0,2500 га (2500 кв.м), кадастровий номер НОМЕР_15, які визначені в Національній кадастровій системі; 2. Фактичне землекористування (по огорожі) земельною ділянкою, що розташована за адресою: Житомирська область Попільнянський район, с. Липки, вул. АДРЕСА_6, не відповідає межам земельної ділянки площею 0,2500 га (2500 кв.м), кадастровий номер НОМЕР_15 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, визначеними технічною документацією із землеустрою та даним Національної кадастрової системи. Встановити чи відповідає фактичне користування земельною ділянкою площею 0,1960 га (1960 кв.м) кадастровий номер НОМЕР_16 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства по вул. АДРЕСА_3 в с. Липки Попільнянського району Житомирської області межам визначеним технічною документацією із землеустрою, не вбачається можливим, оскільки на земельній ділянці відсутні межові знаки та огорожа, що унеможливлює встановлення фактичних меж землекористування. Схема фактичного землекористування ділянкою і межі ділянки визначені технічною документацією із землеустрою та даним Національної кадастрової системи, зображена в додатку № 1 до даного висновку; 3. Фактичне землекористування (по огорожі), земельною ділянкою, що розташована за адресою: Житомирська область Попільнянський район, с. Липки, вул. АДРЕСА_4, не відповідає межам земельної ділянки площею 0,2500 га (2500 кв.м), кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, визначеними технічною документацією із землеустрою та даним Національної кадастрової системи. Встановити чи відповідає фактичне користування земельною ділянкою площею 0,3200 га (3200 кв.м) кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 в с. Липки Попільнянського району Житомирської області, межам визначеним технічною документацією із землеустрою за даними Національної кадастрової системи, не вбачається можливим оскільки на земельній ділянці відсутні межові знаки та огорожа, що унеможливлює визначення фактичних меж землекористування. Схема фактичного землекористування ділянкою і межі ділянки визначені технічною документацією із землеустрою та даним Національної кадастрової системи, зображена в додатку № 2 до даного висновку; 4. Межі земельних ділянок: - кадастровий номер НОМЕР_15 площею 0,2500 га, визначені технічною документацією із землеустрою розробленою ПП «Експерт-Сервіс», яка перебуває у власності ОСОБА_6; - кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,2500 га, визначені кадастровим планом виготовленим ЖРФДП «Центр ДЗК», яка перебуває у власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 частково накладаються. Площа накладання становить 50,9 кв.м (позначена під № 3 в додатку № 3 до даного висновку). Земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_6 кадастровий номер НОМЕР_16 площею 0,1960 га відповідно до даних технічної документації із землеустрою розробленої ПП «Експерт-Сервіс» та земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,3200 га відповідно до даних кадастрового плану складеного відділом ЖРФДП «Центр ДЗК» не є суміжними (не примикають до загальної межі) та не мають місць накладання. Мінімальна відстань між межами даних земельних ділянок становить 0,08 м (8 см). Земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_6 кадастровий номер НОМЕР_15 площею 0,2500 га та земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,2500 га, згідно Національної кадастрової системи відповідно до даних ТОВ «3емельна агенція» не є суміжними (не примикають до загальної межі) та не мають місць накладання. Мінімальна відстань між межами даних земельних ділянок становить 0,04 м (4 см) (а.с. 109-111 том 1).

Експертом при проведенні експертизи було вказано, що технічна документація із землеустрою на всі досліджувані земельні ділянки значно не відповідає фактичному землекористуванню та зміщує межі досліджуваних земельних ділянок на землі загального користування (вулицю Колгоспну), у зв'язку з чим, в подальшому запропоновано застосувати дані Національної кадастрової системи (НКС), одним з елементів якої є публічна кадастрова карта (а.с. 108 том 1).

Розташування меж спірних земельних ділянок, згідно проведеної експертизи наведено на графічній схемі, які містяться в Додатку 6, Додатку 6-А (а.с. 117-118 том 1), з яких зокрема вбачається, що фактичне розташування огорожі перебуває на земельній ділянці з кадастровим номером - НОМЕР_1, яка перебуває у власності позивачів. При детальнішому відтворенні фактичного розташування огорожі (Додаток 6-А) визначено, що має місце її розташування на території земельної ділянки позивачів, проте суміжна межа між земельною ділянкою позивачів та відповідача фактично відсутня, як і встановлено пунктом 4 Висновку, а в місці, де земельні ділянки є суміжними, проходить по фактичній межі розташування земельних ділянок та перешкод у вигляді порушення межі для позивачів не створює та відповідного накладення на будь - яку земельну ділянку не має.

Отже, відповідно до графічного зображення меж земельної ділянки (а.с. 105 том 1) з кадастровим номером НОМЕР_15, яка розташована за адресою: с. Липки, вул. АДРЕСА_6 Попільнянського району Житомирської області та перебуває у власності відповідача ОСОБА_6, межі якої погоджено з позивачем (його представником - ОСОБА_8.), та встановлено рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 18.12.2013, фактичне розташування паркану перебуває на земельній ділянці відповідача, а тому й спірна огорожа на межі із земельними ділянками відповідно до попередньо погоджених меж фактично перебуває на земельній ділянці ОСОБА_6, а не на земельній ділянці позивачів, як зазначено в поданому позові. Окрім того, слід зазначити, що сторони не є суміжними землекористувачами.

В судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_6 зазначили, що ніхто з них із заявами про відновлення межових знаків, внесення змін до технічної документації із землеустрою та приведення її у відповідності до інформації, що міститься у кадастровій карті до відповідних органів не звертався.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, 6 ст. 814 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За наведених обставин, суд першої інстанції, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачами не було доведено протиправність дій відповідача щодо порушення останнім права власності чи законного володіння позивачів, на належній їм земельній ділянці, відповідності фактичного розташування земельної ділянки, технічної документації її місцезнаходженню на публічній кадастровій карті Національної кадастрової системи України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Будь-яких належних та допустимих доказів для спростування висновків суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Судді

Повний текст складено 06.11.2018